Справа № 459/3142/23
Провадження № 2/459/586/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Новосад М.Д.

з участю:

секретаря судового засідання Джугало Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

В провадженні суду перебуває справа за даним позовом, у якому позивачка просила стягнути з відповідача в її користь заборгованість за Договором позики від 23.05.2022 р. у розмірі 194 742, 50 грн., інфляцію за весь час прострочення у розмірі 4 863,87 грн., 3% річних у розмірі 4 097,60 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що 23.05.2022 між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики на суму 470519, 00 грн.. В подальшому позичальник повернув 275776,50 грн.. З врахуванням того, що відповідачем борг сплачений, тому просив стягнути з нього лише моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.В обґрунтування даної вимоги представник позивача вказав, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору позики позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із невиправданими очікуваннями стосовно повернення коштів. Вказав, що у позивача був нервовий стрес, глибокі переживання, підвищене психологічне навантаження, труднощі із вирішенням робочих питань, погіршення адаптованих умов життєдіяльності, оскільки розмір позики дуже значний.

Ухвалою від 03.10.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

03.11.2023 в судовому засіданні представник позивача просив зняти з розгляду вимоги про стягнення боргу та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України, оскільки на час розгляду справи відповідач повернув заборгованість за договором позики. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати. Зазначила, що позивач зазнав моральних страждань у зв`язку із несвоєчасним повернення коштів на підставі договору позики. У зв`язку із цим позивач мав позивач мав переживання і стрес, змушений був постійно телефонувати та з`ясовувати у відповідача термін погашення заборгованості, мав невиправдані очікування щодо погашення заборгованості.

Представник відповідача заперечив вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Вказав, що така нічим не обґрунтована, у матеріалах справи нема жодного належного доказу на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди та обґрунтування розміру такої.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

23.05.2022 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір позики, на підставі якого відповідач позичив у позивача гроші в сумі 470519 грн., які зобов`язався повернути до 31.12.2022 (а.с.14).

Станом на день розгляду справи відповідач повернув борг у повному обсязі, що сторонами не заперечується.

Судом встановлено, що правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.(ст. 629 ЦК України).

У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно із ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом факту укладення договору.

Згідно із ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Керуючись ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначеною статтею визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми боргу перед позивачем виконав у повному обсязі, тому вимоги про стягнення боргу в сумі 194 742, 50 грн., інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 4 863,87 грн. та 3% річних у розмірі 4 097,60 грн. були зняті позивачем.

Крім того, стороною позивача поставлено вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50000 грн.. В обґрунтування даної вимог представник позивача вказав, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору позики позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із невиправданими очікуваннями стосовно повернення коштів. Вказав, що у позивача був нервовий стрес, глибокі переживання, підвищене психологічне навантаження, труднощі із вирішенням робочих питань, погіршення адаптованих умов життєдіяльності, оскільки розмір позики дуже значний.

Відповідно до ч.2, 3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Верховний Суд в постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц зазначив, що процесуальний обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано доказів, що свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкодита на обґрунтування розміру такої.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту завдання відповідачем йому моральної шкоди та її розміру, а відтак у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.11.2023.

Суддя: М. Д. Новосад