ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4673/23 Справа № 173/1884/22 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., був вчинений виконавчий напис за № 9199, за яким стягнено з нього на користь відповідача заборгованість в розмірі 72 396.31 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим написом йому вручена не була.

14.11.2022 року від державного виконавця було отримано копію постанови ВП № 67514254 від 19.11.2021 року, з якої він дізнався про вчинення зазначеного вище виконавчого напису. В зв`язку з чим було звернено стягнення на його заробітну плату.

Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що останній вчинений із грубим порушенням вчинення виконавчих написів нотаріусами, та в зв`язку з тим, що в оскаржуваному виконавчому написі відсутня інформація щодо безспірності стягненої заборгованості .

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 9199 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 72 396.31 грн. на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк».

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2020 року між позивачем та АТ «ІдеяБанк» було укладено договір кредиту та страхування № Z75.23746.006835920, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що 13.07.2020 року позивачеві був виданий кредит в сумі 53 400.00 грн., з яких 46. 034.48 грн., перераховано позивачеві, а 7 365. 52 грн., на оплату за договором страхування.

Крім того відповідно до детального розрахунку заборгованості по кредиту № Z75.23746.006835920 вбачається, що позивач частково виконував умови укладеного договору та 12.08.2020 року, 15.09.2020 року, 16.10.2020 року і 20.10.2020 року вносив грошові кошти на погашення кредиту та процентів за користування кредитом.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 , згідно укладеного кредитного договору взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, станом на 09.08.2021 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 70 496.31 грн., яка складається з наступного 41 969.06 грн., строковий основний борг; 8 687.43 грн., - прострочений основний борг; 3 552. 56 грн., - прострочені проценти; 374.06 грн., строкові проценти; 1 591.32 грн., - строкова плата за обслуговування кредиту, 14 321. 88 грн., - прострочена плата за обслуговування кредиту, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 9199 за кредитним договором № Z75.23746.006835920 від 13 липня 2020 року, укладеним між позивачем та АТ « ІДЕЯ БАНК»

Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса стягнено з позивача на користь відповідача грошові кошти в сумі 72 396, 31 грн., з яких: 41 969.06 грн., строковий основний борг; 8 687.43 грн., - прострочений основний борг; 3 552. 56 грн., - прострочені проценти; 374.06 грн., строкові проценти; 1 591.32 грн., - строкова плата за обслуговування кредиту, 14 321. 88 грн., - прострочена плата за обслуговування кредиту; плата за вчинення виконавчого напису 1 900.00 грн. Стягнення заборгованості проведене за період з 13 січня 2021 року по 08 серпня 2021 року, що підтверджується копією виконавчого напису.

На підставі виконавчого напису, Державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південного - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), змінена назва - Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Квашою О.М., відкрите виконавче провадження ВП № 67514254, за заявою АТ «ІДНЯ БАНК» про стягнення з ОСОБА_1 ,. на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у вищевказаній сумі, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вказаних норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування суд має перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилався перш на все на спірність самої заборгованості, виконавчий напис на стягнення якої було видано нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., з реєстровим № 9199, зазначаючи, що спірність заборгованості полягає у тому, що нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню.

В той же час, колегія суддів не погоджується з відповідними доводами позивача, зважаючи на те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису подана в тому числі і вимога до ОСОБА_1 , від 09.08.2021 року за вих. № 12.4.2/ Z75.23746.006835920., згідно якої АТ «ІДЕЯ БАНК» просив погасити заборгованість за укладеним кредитним договором, яка виникла станом на 09.08.2021 року в сумі 70 496. 31 грн., з розшифровкою складових даної суми.

Дана вимога отримана ОСОБА_1 , 28.08.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення відправлення.

Тобто позивач був обізнаний як про наявність, так і про розмір заборгованості за укладеним кредитним договором перед відповідачем.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не спростував іншими належними і допустимими доказами розмір заборгованості, стягнений за виконавчим написом нотаріуса, іншого розрахунку заборгованості суду першої інстанції не надав та не вказав, у чому полягає неправильність здійсненого банком розрахунку заборгованості.

Колегія суддів враховує, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом дійсного позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, при цьому, будуючи свою правову позицію, позивач посилався як на спірність заборгованості так і на порушення нотаріусом процесуального порядку видачі виконавчого напису про стягнення з нього на користь банку заборгованості. В той же час, позивач не надав зі свого боку жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, зокрема, клопотання про витребування доказів, зокрема матеріалів нотаріальної справи щодо видачі спірного виконавчого напису з метою огляду документів, з якої можливо було встановити законність видачі виконавчого напису, надання банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, що встановлюється Переліком, докази повідомлення боржника на необхідність усунення порушень у встановлений законодавством строк.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст.375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: