ЄУН №337/5846/23
Провадження №6/337/208/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлагає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання судового наказу від 18.10.2023 року по справі 337/5846/23 таким, що не підлягає виконанню

Заявник зазначає, що 18 жовтня 2023 року Хортицьким районним судом винесено судовий наказ про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом «Про державний бюджет України» для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ було видано помилково, оскільки підстави для стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_2 відсутні, так як син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 весь час проживає з нею та з 04.07.2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №1163737 та довідкою ОСББ «Машинобудівник-25» від 03.11.2023 року, що видана Головою правління ВьюніковоюН.А.

Заявниця ОСОБА_1 надала клопотання про розгляд справи за її відсутності і задоволення заяви в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду заяви повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2023 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум, встановлено Законом України «Про державний бюджет України» для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Підставою для видачі вказаного судового наказу стало те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , постійно проживає з батьком, що підтверджено копією довідки ЖБК №306 «Титан-16», виданою головою правління ЖБК Щербаковою Н.Б., та перебуває на його утриманні, а мати матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

В судовому засіданні встановлено, згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №1163737 та довідки ОСББ «Машинобудівник-25» від 03.11.2023 року виданою Головою правління ОСОБА_4 , дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 весь час проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183Сімейного кодексу України).

Судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (ст. 161 ч. 1 п.4, п.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено: боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Оскільки судовий наказ виданий щодо стягнення аліментів, він скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432,435 цього Кодексу.

Судовий наказ є судовим рішенням (п.4 ч. 1 ст. 258 ЦПК України) та згідно вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Статтею 432 ч. 1 ЦПК України визначено: суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені частиною 2 даної статті: суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявник ОСОБА_2 , надав довідку ЖБК №306 «Титан-16», щодо постійного проживання дитини ОСОБА_3 разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , з якої неможливо встановити дату видачі, тому підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_1 відсутні.

Питання щодо стягнення аліментів в даному випадку необхідно вирішувати в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати судовий наказ від 18 жовтня 2023 року, виданий Хортицьким районним судом м.Запоріжжя у справі ЄУН №337/5846/23 (провадження №2-н/337/689/2023), про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум, встановлено Законом України «Про державний бюджет України» для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.С. Бредун