"08" листопада 2023 р.
Справа № 642/2080/23
Провадження № 2/642/587/23
01 листопада 2023 року м. Харків
Ленінський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м.Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,-
26.04.2023 року разом з позовом, позивач подав до суду заяву, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти, співмірні ціні позову, що належать відповідачу.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.04.2023 року в задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за її відсутності, разом з розрахуноком суми трьох відсотків річних та індексу інфляції за весь час прострочення, просила задовольнити позов з урахуванням уточнень, викладених у доданому до клопотання розрахунку, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в тому числі шляхом смс-повідомлення та оголошення на веб-сайті "Судова влада", причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Копію ухвали суду від 01.05.2023 року разом з позовною заявою та додатками направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку. Відзив на позов не надав.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
13.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 98 980, 00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу всю суму до 15.08.2021 р., про що написав розписку власноруч російською мовою.
22.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 179 520, 00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу всю суму до 22.08.2021 р., про що написав розписку власноруч російською мовою.
22.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 920, 00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу всю суму до 22.08.2021 р., про що написав розписку власноруч російською мовою.
12.08.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 27 766, 37 грн. про що написав розписку власноруч російською мовою.
Укладення договорів позик підтверджується оригіналами розписок відповідача від 13.07.2021 року (а.с. 63), від 22.07.2021 року (а.с. 64), від 22.07.2021 року (а.с. 65), від 12.08.2021 року (а.с.66), що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 ЦК України.
Зі змісту статті 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Відповідач свої зобов`язання за договорами позики перед позивачем не виконав і суму боргу в розмірі 324 186,37 грн. в строку не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується змістом оригіналів розписок від 13.07.2021 року, від 22.07.2021 року, від 22.07.2021 року, від 12.08.2021 року, на яких відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем та оригінали яких зберігається у позивача.
У зв`язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 13.07.2021 року, від 22.07.2021 року, від 22.07.2021 року, від 12.08.2021 року становить 324 186,37 грн.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов про стягнення суми позики в розмірі 324 186,37 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають за весь час прострочення 3% річних в розмірі - 4897 грн. 36 коп., та інфляційні втрати в розмірі - 20 946 грн. 87 коп., за розрахунками, наданим стороною позивача, які відповідають вимогам закону та не спростовані відповідачем.
Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 4043 грн. 86 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.12,81,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 4043 (чотири тисячі сорок три) грн. 90 грн.,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Вікторов