Провадження № 2/750/1802/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2023 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Галета Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:
Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради , -
Ухвалою судді від 15.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Відповідачем відзив не надано.
У судове засідання представники Чернігівської окружної прокуратури, Чернігівської обласної ради, Національної служби здоров`я України не з`явилися, подали заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності, позов підтримали.
Відповідач до суду не з`явився. Зі згоди прокуратури суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Цім вироком встановлено, що 01.09.2021, близько «17» год. «55» хв., автомобіль марки «ГАЗ» модель «3302-14» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався зі сторони пр. Перемоги в бік вул. Київська по пр. Миру в м. Чернігові.
Рухаючись у вказаному напрямку, поблизу будинку № 35 по пр. Перемоги у м. Чернігові, водій ОСОБА_1 , при появі на сусідній смузі для руху, перед нерегульованим пішохідним переходом транспортного засобу, що зменшує швидкість чи зупиняється, не правильно оцінивши дорожню обстановку, та відповідно не реагуючи на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість руху, а вразі потереби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу та продовжив рух, у результаті чого здійснив наїзд на неповнолітню ОСОБА_2 , 2007 року народження, яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно руху вищевказаного транспортного засобу.
У результаті дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому великогомілкової та поперечного перелому малогомілкової кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків та гематомою середньої третини лівої гомілки, набряку та забою лівого ліктьового суглобу, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, саднами обличчя, закритої травми живота з забоєм селезінки, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 458 від 29.09.2021 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.
Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
У пункті з постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993.
Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Згідно з пунктом 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
За приписами частини першої статті 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
У пункті 1 частини першої статті 2 вищевказаного Закону України визначено, що програма медичних гарантій є програмою, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Таким чином, послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходила лікування потерпіла ОСОБА_2 , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України, та Чернігівською обласною радою за рахунок коштів обласного бюджету.
За таких обставин, враховуючи, що сума коштів, витрачених на лікування потерпілого не була відшкодована на користь держави відповідачем у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 267, 279, 354 ЦПК України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя