Справа № 473/3805/23
РІШЕННЯ

іменем України

"08" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М.., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

за участю представника позивача - адвоката Жидкової Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

встановив

в липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 року у справі №473/3192/21 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2021 року та до повноліття дитини.

Проте після винесення вищевказаного рішення суду у позивача змінився сімейний стан, оскільки у нього за період стосунків з ОСОБА_4 з 2008 по 2022 року народилося четверо дітей. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 07.02.2023 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі частки від його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.02.2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 24.05.2023 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто кошти щомісячно у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того під час участі у військових діях по захисту України позивач змушений був за власні кошти придбати одяг, взуття та інші необхідні речі. 03.02.2023 року позивач отримав поранення в результаті чого з 07.02.2023 року по 03.03.2023 рік він лікувався в військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниця та ним витрачалися значні кошти на лікування, в зв`язку з чим останній просив зменшити визначений судом розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до 1/12 частини його заробітку (доходу). Крім того позивач просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів по судовому наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 року у справі №473/3192/21 в розмірі 66 169,50 грн, яка виникла за період: за 2022 рік на суму 32017,73 грн., з січня 2023 року по червень 2023 року на суму 34151,77 грн.

Ухвалою суду від 28 липня 2023 року провадження по справі відкрито та справа призначена до розгляду.

14 серпня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

19 вересня 2023 року від представника позивача адвоката Жидкової Л.І. надійшли письмові пояснення.

Представник позивача адвокат Жидкова Л.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши аргументи, що є подібними в позові та в письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Вуїв О.В. у судове засідання не з`явилися, відповідно до відзиву на позовну заяву, заявлені позовні вимоги визнають частково. Не заперечували проти зменшення аліментів до 1/6 частини заробітку позивача, проти звільнення від сплати заборгованості по аліментам заперечували.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 року у справі №473/3192/21 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2021 року та до повноліття дитини.

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще четверо дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 від 21.12.2022 року), сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 21.12.2022 року), дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 від 21.12.2022 року), дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 від 03.06.2022 року).

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя 07.02.2023 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі частки від його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.02.2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №5647 від 11.04.2023 р. молодший сержант ОСОБА_1 03.02.2023 року отримав поранення під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №Е2149 знаходився на лікуванні у КП «ДОКЛМ» в період з 04.02.2023 року по 06.02.2023 рік.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 163930 від 10.08.2023 року позивачу ОСОБА_1 призначена друга група інвалідності по зору, поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Водночас, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Тобто, зміна сімейного стану та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому, як зазначив Верховний суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа №565/2071/19) зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Тобто, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил ст. 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання.

Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених ст. 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Як зазначалося вище, у позивача на утриманні знаходиться ще четверо дітей, в зв`язку з чим у нього з`явилися нові зобов`язання по їх утриманню, що в будь-якому разі вплинуло на його матеріальний стан та можливість надавати утримання сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у раніше визначеному розмірі. Крім того, у позивача погіршився стан здоров`я, він отримав другу групу інвалідності по зору та потребує постійного лікування.

Зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем ОСОБА_1 частково доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, оцінюючи доводи та вимоги позивача, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання коштів, необхідних для життєдіяльності дитини, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримуються обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Отже, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути зменшений, враховуючи стан здоров`я платника аліментів, однак такий розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, визначаючи новий розмір аліментів, які має сплачувати батько, судом враховано таке.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Встановлений Законом України «ПроДержавний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 січня 2023 року становить 2833 грн, на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину мінімально необхідного для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни розміру стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів, підлягає частковому задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, частково підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, дослідженими судом.

Разом з тим, сам розмір аліментів, до якого позивач просить зменшити їх виплату, а саме в розмірі 1/12 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатньо вмотивованим.

Оскільки позивач не довів в повній мірі, що з погіршенням стану здоров`я істотно погіршився і його матеріальний стан, що перешкоджає йому утримувати неповнолітню дитину та сплачувати на його утримання аліменти в розмірі визначеному судом.

Очевидно, що погіршення стану здоров`я позивача, якому необхідно спостереження у лікаря, потребуватимуть додаткових витрат, зокрема, для лікування та реабілітації. Однак, позивачем не доведено розмір необхідних йому витрат на лікування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину, підлягає частковому задоволенню, і аліменти необхідно визначити в розмірі 1/8 частини його доходу на утримання дитини.

В такому разі розмір аліментів в грошовому виразі перевищуватиме розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, визначений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд виходить з такого.

Частиною другою статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Окрім того, навіть за наявності зазначених в частині другій статті 197СК України обставин закон надає лише право (суд може), а не зобов`язує суд повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Звільнення від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено, що 25.10.2021 року старшим державним виконавцем ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області було відкрито виконавче провадження № 67202921, про що було повідомлено боржника і стягувача. Станом на 01.07.2023 року заборгованість по аліментам становить 137743,42 грн. При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що вона виникла з вересня 2021 року.

Добровільно аліменти позивачем не сплачувалися.

Підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач зазначає тяжку хворобу, яку він отримав внаслідок поранення.

Суд враховує те, що позивач отримав поранення пiд час несення військової служби 03.02.2023 року, а заборгованість утворилася до моменту отримання поранення та складних життєвих обставин.

Відтак, заборгованість за аліментами у позивача виникла не через настання у позивача складних життєвих обставин та істотного погіршення його стану здоров`я, а до настання таких обставин.

Доказів, які б давали суду підстави для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів в розумінністатті 197СК України суду не надано.

При зменшенні розміру аліментів судом уже враховані ті обставини, пов`язані із тяжким захворюванням, на які посилається позивач, але вони не є достатніми для задоволення вимоги про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів. Позивач не довів, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або є інші обставини, які мають істотне значення та тягнуть звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за цей період у розумінні положень частини другої статті 197 СК України.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження як ймовірних витрат на його лікування та реабілітацію, так і того, що наявність захворювання та його непрацездатність унеможливлює виконання рішення суду та поступову сплату заборгованості по аліментах.

А тому суд вважає, що немає підстав для звільнення позивача вiд сплати заборгованостi по аліментах на утримання дитини, так як буде порушено права дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 180 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,258-265 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 року у справі №473/3192/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину у відсотках від заробітку боржника.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів по судовому наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 року у справі №473/3192/21 в розмірі 66 169,50 грн. - відмовити

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2023 року.

Суддя М.М. Ротар