РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 2008 року народження.

В обгрунтування позову зауважує, що згідно судового рішення на утримання сина сплачуються аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку.

При цьому, після прийняття рішення виникли суттєві обставини, які, у свою чергу, покликають необхідність зміни розміру аліментів в бік їх зменшення.

Сторона звертає увагу, що 08.04.2014 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, з 16.07.2020 року позивач має інвалідність 3-ї групи безтерміново, на час звернення із позовом не працює, забезпечує утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до розміру 1/8 частини усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення з приводу заявлених вимог.

Відповідний учасник зауважує на тривалому ухилення позивача від повноцінного належного виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дитини, яке фактично здійснювалось лише через виконання судового рішення на суму близько 2500,00 грн., а в період з квітня 2023 року - 1503,19 грн., що, за твердженням сторони, не може вважатись достатньою сумою для забезпечення щоденних побутових потреб дитини.

Сторона також вказує про нехтування запитів дитини у спілкуванні, а також ігноруванні потреб в оздоровленні, перепони у чому, зокрема, вчинялись у зв`язку з відмовою надавати дозволи для виїзду дитини за кордон.

Вказуючи на необхідність витрат на харчування, лікування, оздоровлення дитини, відповідач просить відмовити у задоволені позову.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2011 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягуються на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 року народження, в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму щомісячно.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 08.04.2014 року зареєстровано шлюб.

Подружжя має неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач є особою з 3-ю групою інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 010911 від 17.08.2020 року. Відповідно до наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області № 541 від 03.07.2014 року ОСОБА_1 звільнений у відставку за станом здоров`я.

Вирішуючи питання про можливість зміни розміру аліментів, передбачуваних до стягнення на утримання неповнолітньої дитини, суд керується таким міркуванням.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на предмет спору та пов`язані із цим передбачені положеннями ст. 192 СК України умови для зміни розміру аліментів, в обов`язок сторони позивача покладається доведення відомостей про зміну сімейного стану та об`єктивну потребу перегляду встановленого розміру аліментів задля врівноваження правомірно очікуваних запитів осіб, залучених до відносин матеріального утримання, для збереження гарантій такого утримання за підходом як індивідуального визначення, тобто з урахуванням відомостей про вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан певної особи, так і за загальним оціночним охопленням з врахуванням суспільно визнаних, звичайних потреб у матеріальному забезпеченні.

В даному випадку, крім іншог, слід приймати до уваги положення ч.ч 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими з заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Надаючи оцінку зібраним доказам у справі, керуючись принципом доцільності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та зміни розміру аліментів з 1/4 частини всі видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/6 частину.

За такого підходу зберігатиметься та не порушуватиметься максимальна межа, визначена законодавством при можливій сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки за умови такого стягнення на 4-х дітей загальна частка становитиме 2/3 від 1, що складатиме менше 70 %. І хоча відомості про стягнення аліментів на утримання інших дітей судом не отримано, саме такий підхід відповідатиме принципу взаємної рівноваги, додатково зберігатиме можливість здійснювати утримання дружини до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку.

Суд звертає увагу, що надані позивачем відомості про наявність групи інвалідності, фактичне звільнення зі служби в 2014 році самі по собі на свідчать про суттєве погіршення матеріального становища. До наміру створити родину з відповідною кількістю дітей суд підходить як до усвідомленого, виваженого, обміркованого бажання з розумінням власних матеріальних спроможностей. Судом в даному випадку звертається особлива увага на недопущені дискримінаційному становищі стягувача аліментів та дитини, яка нею забезпечується, оскільки є безсумнівними ознаки обмеженого спілкування батька з такою дитиною за об`єктитвних причин та пов`язаного із цим звуженого розуміння повсякчасних потреб дитини, що може призводити до не охоплення відповідних запитів лише сплатою аліментів, зміщення в бік інших дітей, що проживають спільно із позивачем, акцентів пріоритетного забезпечення.

Суд змінює розмір аліментів на 1/6 частину заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи такий розмір аліментів з часу набрання рішенням законної сили.

Положення ст.191 СК України, яка визначає час, з якого присуджуються аліменти на дитину, застосовується в забезпечення гарантій якнайкращого врахування інтересів неповнолітньої дитини та не поширюється на випадки зменшення розміру аліментів на таку дитину.

Керуючись ст.192 СК України, ст.ст.258-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2011 р. справа № 2-1186/11.

Стягувати з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до її повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов