ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/554/21

Провадження № 22-ц/4820/1879/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/554/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем, на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вовковинецької селищної ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою і визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсним та скасувати рішення сесії Гришковецької сільської ради Деражнянського району від 20.02.2020р. № 6 «Про надання дозволу на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки», стосовно надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,20 га, яка розташована в с. Гришки Державнянського району Хмельницької області (наразі Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області); - визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,25 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,19га (кадастровий номер :01:006) для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належала спадкодавцю - ОСОБА_3 на підставі рішення Гришковецької сільської ради Деражнянського району від 09.03.1994р. № 1 «Про передачу у власність земельних ділянок»; - стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн та витрат на професійну правничу допомогу -7000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказувала, що є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі оформлення спадкових прав стало відомо, що за життя ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №1 від 09.03.1994 року в межах процедури приватизації безоплатно було передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, а також надано для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,19 га, а всього ділянку площею 0,44 га, що у с. Гришки Деражнянського району Хмельницької області.

З метою отримання правовстановлюючого документа на означену земельну ділянку, позивач звернулася із заявою до ФОП ОСОБА_4 для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості). В ході оформлення розробленої документації рішенням державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з тих підстав, що площа ділянки, яка подавалась спадкоємцем на реєстрацію співпадає на 48,8744% із земельною ділянкою кадастровий номер :01:006:0098.

Як стало відомо позивачу, на підставі рішення сесії Гришковецької сільської ради № 6 від 20.02.2020 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,2 га. Означеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :01:006:0098 і як виявилося, до складу цієї земельної ділянки увійшли 0,19 га землі, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням Гришковецької сільської ради Деражнянського району від 20.02.2020р. № 6 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», позивачка вказувала, що під час прийняття цього рішення сільська рада порушила приписи ЗК України 1990 року, Закону України «Про власність», Декрету №15-92, не врахувала майнові права спадкодавця ОСОБА_3 , а також невірно застосувала вимоги ст.ст. 1118, 121, 122 ЗК України до спірних правовідносин під час надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, частина якої перебувала з 1994 року фактично у правомірному володінні іншої особи. Вказуючи, що оскаржуване рішення є незаконним та спричинило порушення її прав як спадкоємця земельної ділянки площею 0,19 га, просила суд задоволити її позовні вимоги.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пилипенка Р.Б. подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Вказує, що при вирішенні спору суд безпідставно застосував висновки Верховного Суду та норми земельного законодавства України, які стосуються набуття суб`єктами права власності із земель комунальної власності та не мають жодного відношення до вирішення спадкових земельних спорів.

Судом проігноровано приписи ч.3 ст.152 ЗК України щодо способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки.

Вважає невірним висновок суду про те, що оскаржуване рішення Гришковецької сільської ради Деражнянського району від 20.02.2020р. № 6 не є кінцевим (остаточним) рішенням органу владних повноважень та не породжує правових наслідків, відтак не може порушувати будь чиї права. Вказує, що, оскаржуване рішення порушило її спадкові права, оскільки об`єкт спадкування - земельна ділянка, яка безкоштовно у 1994 була передана ОСОБА_3 та перебувала у її розпорядженні, була протиправно змінена саме оскаржуваним рішенням та значна її частина була віднесена до земель комунальної власності (за рахунок яких відповідачем і було в лютому 2022 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 ). Спірне рішення є істотною перешкодою для реалізації її права на приватизацію всієї площі успадкованої земельної ділянки і без його перегляду (скасування) неможливо поновлення порушених прав спадкоємця та відновлення стану спадкової земельної ділянки, який існував до 20.02.2020 р.

Судом проігноровано письмовий лист розробника проекту землеустрою ФОП ОСОБА_4 , в якому він вказує, що оскаржуване рішення сільської ради є перешкодою у оформленні проекту землеустрою щодо завершення приватизації успадкованої земельної ділянки та що з цього приводу, з метою врегулювання вказаного питання, звертався також до Вововинецької сільської ради. Апелянтка зауважує, що без скасування оскаржуваного рішення немає навіть формальних підстав для звернення до державного реєстратора ДЗК щодо скасування рішення про реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 .

Суд при вирішенні цього спору мав врахувати роз`яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які вказані в інформаційному листі № 24-753/04-13 від 16.05.2013р.

Також апелянтка звертає увагу на те, що відповідач Вовковинецька селищна рада визнала позов в повному обсязі.

Отже, посилаючись на вказані порушення, просить скасувати рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Вовковинецька селищна рада підтримує доводи апеляційної скарги, фактично визнає позовні вимоги, просить задоволити скаргу, рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 10.11.2011 року була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Гришковецької сільської ради народних депутатів № 1 від 09 березня 2004 року «Про передачу у власність земельних ділянок» ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,19 га по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Спадщину після її смерті прийняла позивач ОСОБА_1 .

До складу спадщини увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд, площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,19 га, яке належало спадкодавцю на підставі рішення сесії Гришковецької сільської ради народних депутатів від 09.03.1994 року №1.

В той же час рішенням Гришковецької сільської ради народних депутатів № 6 від 20 лютого 2020 року громадянці ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,20 га, а саме: двох окремих земельних ділянок, площею по 0,60 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Гришки Деражнянського району Хмельницької області.

На підставі даного рішення за заявою ОСОБА_2 09.09.2020 року землевпорядною організацією ПП «Абрис» було розроблено два проекти землеустрою земельних ділянок.

09 грудня 2020 року державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Київській області в Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 09.09.2020 року ПП «Абрис» було зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :01:0006:0098 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки позивач не може отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,19, що належала спадкодавцю, так як дані об`єкти нерухомості не внесені до Державного земельного кадастру та не має кадастрового номеру, вона для вирішення даного питання 30.11.2020 року звернулась до ФОП ОСОБА_5 з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, по АДРЕСА_1 .

ФОП ОСОБА_5 за цим зверненням розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №РВ-021 від 19.01.2021 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до розробника документації із землеустрою для виправлення помилки з ділянкою, кадастровий номер :01:006:0098 площа співпадає на 48,8744% та повторно подати документи на реєстрацію земельної ділянки.

04.06.2021 року рішенням сесії Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, яка є правонаступником Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, №60-07/2021 ОСОБА_2 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність площею 0,6690 га з кадастровим номером :01:0006:0098 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення з метою передачі у власність ОСОБА_2 , що розташована у с.Гришки Деражнянського району Хмельницької області з підстав невідповідності вимогам закону, оскільки земельна ділянка була сформована як із земель комунальної власності так і частково із земель приватної власності, що підтверджується рішенням сесії Гришковецької сільської ради народних депутатів від 09.03.1994 року №1 та рішенням №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 19.01.2021 року, згідно якого перетин ділянок з ділянкою :01:0006:0098 співпадає на 48,8744%.

Вказане рішення є чинним та ОСОБА_2 не оскаржувалось.

Згідно рішення сесії цієї ж селищної ради від 22.12.2022 року №51-22/2022 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтованою площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність, орієнтовною площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться за цією ж адресою в зв`язку з законодавчим обмеженням приватизації земельних ділянок сільськогосподарського призначення в умовах військового стану.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За нормами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно із кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частинами шостою-восьмою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У відповідності до ст.. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частинами 3,4 цієї статті передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Ч.13 ст.79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр, не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За змістом ст.16 Закону України "Про державний земельний кадастр", земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

За нормами ч. 10 ст. 24 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Як беззаперечно встановлено судом, позивач на підставі норм ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України набула в порядку спадкування право на завершення приватизації земельних ділянок, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Однак отримати правовстановлюючі документи на вказані об`єкти спадкового майна позивач не може, оскільки земельні ділянки не внесені до Державного земельного кадастру та не мають кадастрових номерів та внести ці земельні ділянки на підставі проектів землеустрою до Державного земельного кадастру та присвоїти кадастровий номер неможливо, так як вони накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0098, площа співпадає на 48,8744%.

На земельну ділянку кадастровий номер :01:006:0098 право власності ні за ким не зареєстровано та в передачі у власність цієї земельної ділянки ОСОБА_2 рішенням органу місцевого самоврядування відмовлено.

Отже реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0098 позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права на успадковані земельні ділянки.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки є скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0098 у Державному земельному кадастрі відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України на підставі судового рішення.

Однак позивач таких вимог суду не заявила, а тому висновки суду першої інстанції про відмову в позові в зв`язку з застосуванням неналежного способу захисту порушеного права є обґрунтованими.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду, що рішення сесії Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від 20.02.2020 року «Про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» не є кінцевим (остаточним) рішенням органу владних повноважень, його скасування не породжує правових наслідків та не є підставою для скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, як окремого об`єкту нерухомості, оскільки така підстава не передбачена нормами статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та статті 79 ЗК України, а відтак останнє не може порушувати будь-які права позивачки та не є ефективним способом захисту її прав на спірну земельну ділянку.

Крім того згідно оспорюваного рішення, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,20га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,60га кожна, рішенням сільської ради від 04.06.2021 року ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4891 га, кадастровий номер :01:0006:0101 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення з метою передачі її у власність, що розташована у с.Гришки Деражнянського району Хмельницької області та передано її у власність, а в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6690га з кадастровим номером :01:0006:0098 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення з метою передачі у власність ОСОБА_6 , що розташована у с.Гришки Деражнянського району Хмельницької області відмовлено саме з підстав накладення земельних ділянок позивачки на земельну ділянку з кадастровим номером :01:0006:0098 на 48, 8744%.

З цих підстав доводи апеляційної карги, що скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі можливо лише після скасування рішення Гришковецької сільської ради народних депутатів № 6 від 20 лютого 2020 року про надання дозволу громадянці ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність слід відхилити, оскільки обраний позивачем даний спосіб захисту порушеного права не є ефективним та не призведе до відновлення її прав на спірну земельну ділянку.

Такі доводи апелянта не відповідають вимогам ст. 79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», за якими земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується лише в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Отже законодавець визначив, що державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі може бути скасована на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації, а скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за вищевказаними нормами права не тягне за собою скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та відповідно жодним чином не відновить права позивача.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо визнання за позивачем права на завершення приватизації, яке вона набула у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, право позивача ОСОБА_1 на завершення приватизації земельних ділянок, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 Вовковинецькою селищною радою Хмельницької області як розпорядником землі не оспорюється, як не оспорюється й іншими учасниками справи.

Таким чином, як на момент звернення позивачки з даним позовом, так і в ході судового розгляду, її право на завершення приватизації земельної ділянки, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 ніким не оспорюється, навпаки визнається відповідачем, а тому відсутні правові підстави для його захисту в судовому порядку.

Крім того, Вовковинецькою селищною радою Хмельницької області ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтованою площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак при цьому, відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність, орієнтовною площею 0,1900га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться за цією ж адресою в зв`язку з введення на території країни воєнного стану та в зв`язку з цим обмеження щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у власність земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Таке рішення позивачем не оскаржувалось.

За таких обставин відсутні підстави для захисту права позивачки на завершення приватизації земельних ділянок, оскільки такі її права жодним чином не порушені та ніким не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду в цій частині з вищевказаних підстав слід відхилити, так як дані доводи апелянта не спростовують висновків судів про відсутність порушеного права позивачки саме за даною позовною вимогою.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем, залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова