Справа № 946/2933/23
Провадження № 2/946/2326/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, припинення права власності та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Заявою від 16.08.2023 року, позивач збільшила позовні вимоги та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та припинити за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищевказаний житловий будинок на праві спільної часткової власності належав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Відповідно до технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 побудований у 1973 році. Згідно до довідки, виданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» об`єкти, побудовані без дозвільних документів за вищевказаною адресою відсутні. Позивач зазначає, що частка, яка належить ОСОБА_2 є малозначною, не може використовуватися сторонами спільно, відповідач мешкає за іншою адресою, отримав грошову компенсацію за свою частку, припинення за ним права власності на вищевказану частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Заповіту за життя не залишила. ОСОБА_2 у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. позивача було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку за померлим.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та зазначив, що від ОСОБА_1 отримав компенсацію за 1/12 частку вищевказаного житлового будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою під будівництво індивідуального житлового будинку від 26.04.1967 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1360, ОСОБА_5 була відведена земельна ділянка для індивідуального будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 500 кв.м.

Ухвалою народного суду м. Ізмаїла Одеської області від 07.02.1975 року було визнано право власності та виділено у користування з домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з житлового будинку літ. «А» приміщення № 4 площею 6,2 кв.м. та № 5 площею 16 кв.м., 1/2 частку флігеля та половину земельної ділянки.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-864, ОСОБА_3 успадкувала 1/8 частку незавершеного будівництвом житлового будинку з виконанням будівельних робіт на 95 %, розташованого в АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1711, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 успадкували по 1/12 частки незавершеного будівництвом житлового будинку з виконанням будівельних робіт на 95 %, розташованого в АДРЕСА_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2005 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Отже, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності:

- 5/6 часток ОСОБА_3 (1/4 частка на підставі ухвали Народного суду м. Ізмаїл Одеської області від 07.02.1975 року, 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.04.1987 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-864, 1/12 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1988 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-1711, 3/8 частки на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2005 року);

- 1/12 частка ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1988 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-1711;

- 1/12 частка ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1988 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-1711.

Відповідно до технічного паспорта на будинок АДРЕСА_3 , вищевказаний житловий будинок побудований у 1973 році.

Згідно до довідки № 187 від 20.02.2023 року, виданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», об`єкти, побудовані без дозвільних документів за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Враховуючи, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований у 1973 році, є завершений будівництвом, а отже не підлягає до здачі в експлуатацію.

Як вже було встановлено, ОСОБА_1 належить 1/12 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1988 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-1711, яке не зареєстроване у встановленому законодавством порядку, оскільки у свідоцтві зазначено, що спадкова частка житлового будинку є незавершена будівництвом, з виконанням будівельних робітна на 95 %, у зв`язку із чим позивач на даний час позбавлена можливості зареєструвати свою частку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25.02.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 5/6 часток (1/4 частка на підставі ухвали Народного суду м. Ізмаїл Одеської області від 07.02.1975 року, 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.04.1987 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-864, 1/12 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1988 року старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В., за реєстровим № 1-1711, 3/8 частки на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2005 року) житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69189097 від 13.06.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:

- син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 28.04.1976 року Ізмаїльським відділом запису актів громадянського стану;

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26.04.1964 року Бородинською сільською радою депутатів трудящих та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 24.09.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайнним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою від 13.06.2022 року, тобто вважається такою, що прийняла спадщину.

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою від 13.06.2022 року, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину.

Як вже зазначалось, ОСОБА_2 належить 1/12 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно висновку судового експерта Цуркан В.І. за № 39/39-2023 від 30.06.2023 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.2023 року складає один мільйон триста вісімдесят дві тисячі двісті дев`яносто три грн., значення площі приміщень житлового будинку літ. «А» з верандою літ. «а», яка з огляду на належні співвласникам частки, ідеально припадає ОСОБА_2 з часткою 1/12 складає 6,3 кв.м., що значно менше від мінімально встановленої вимогами ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» площі для однокімнатної квартири 28 кв.м., тобто технічно вказаний житловий будинок не може бути поділений на дві окремі квартири у відповідності до належних співвласникам часток, а отже і не можуть бути поділені господарські будівлі та споруди. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України будинок літ. «А» з верандою літ «а» у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 є неподільним відповідно до належних співвласникам часток 11/12 та АДРЕСА_4 , оскільки відсутня технічна можливість переобладнати його приміщення у дві ізольовані квартири з дотриманням вимог пунктів 5.17-5.26 державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/12 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 89400 грн., про що зазначено відповідачем в клопотанні, яке надійшло до суду 24.10.2023 року.

Враховуючи, що частка ОСОБА_2 є незначною, не може використовуватися сторонами спільно, припинення за ним права власності на вищевказану частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, позивачем сплачена відповідачу грошова компенсація за частку, а отже право власності на 1/12 частку може бути припинено за ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 04.10.1997 року, РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_6 , орган, що видав № 5119 від 28.05.2021 року, РНОКПП НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на спадкове майно, припинення права власності та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус