ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8352/23 Справа № 183/599/22 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 15 травня 2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNN0GK00000019, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 40 725 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2018 року. Зі своєї сторони банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого позивач звернувся до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису. 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2323, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та на підставі договору іпотеки №DNN0GK00000019, посвідченого 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. за реєстровим № 963, передані в іпотеку АТ КБ Приватбанк, яке є правонаступником ЗАТ КБ Приватбанк, шляхом перерахування коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на рахунок АТ КБ Приватбанк у розмірі 9 060 040 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 37 800,71 доларів США, заборгованість за відсотками 35 576,88 доларів США, комісія 9 093,81 доларів США, пеня 243 419,51 доларів США, що разом становить 325 890,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2019 року становить 9 056 540 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3 500 грн. На час подання цього позову, прострочена сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 37 800,71 доларів США. АТ КБ Приватбанк посилається на те, що оскільки в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі нотаріуса від 05 серпня 2019 року, а саме за період з 15 травня 2008 року по 29 січня 2019 року, то за період після вчинення виконавчого напису від 05 серпня 2019 року, починаючи з 06 серпня 2019 року по 29 грудня 2021 року відповідач має сплатити на користь банку 3% річних від простроченої суми 37 800,71 доларів США. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 721,65 доларів США, що за курсом 27,22 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 грудня 2021 року складає 74083 грн. 31 коп. за кредитним договором №DNN0GK00000019 від 15 травня 2008 року, яка складається із: 2 721,65 доларів США - 3% річних від простроченої суми, судові витрати в сумі 2 481,00 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просять рішення суду від 07 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ Приватбанк у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі встановлено, 15 травня 2008 року між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є АТ КБ Приватбанк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNN0GK00000019, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді непоновлюваної лінії строком до 15 травня 2018 року у розмірі 40 725,00 доларів США на наступні цілі: 35 000,00 доларів США на придбання нерухомості; у розмірі 1050,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 250,00 доларів США на страхування майна; 175,00 доларів США на особисте страхування, а також у розмірі 4 250,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць (тобто 15,00% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 даного Договору.

Періодом сплати вважається період з «21» по «28» число кожного місяця. Щомісячний платіж на погашення заборгованості за умовами договору згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості становить 689,13 доларів США, до якого входять заборгованість по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії (абз. 2 п. 8.1 Договору) (т. 1 а.с.2-21).

Згідно з п. 5.3 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

У пункті 5.1, 8.4 кредитного договору зазначено, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Своїм підписом у кредитному договорі №DNN0GK00000019 відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з правами та обов`язками сторін, порядком розрахунків.

Під час укладення між сторона кредитного договору, банк виконав всі умови та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмір 40 725 доларів США.

На підтвердження надання кредиту банком було надано меморіальний ордер від 15 травня 2008 року на суму 250 доларів США, видатковий ордер від 15 травня 2008 року на суму 35 000,00 доларів США, меморіальний ордер від 15 травня 2008 року на суму 1050,00 доларів США, меморіальний ордер від 15 травня 2008 року на суму 175,00 доларів США (т.1 а.с.95-97).

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №DNN0GK00000019 від 15 травня 2008 року, між сторонами було укладено договір іпотеки № DNN0GK00000019, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є АТ КБ Приватбанк, житловий будинок, загальною площею 72,50 кв.м.., житловою площею 29,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. за реєстровим № 959. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки (житлового будинку) на момент складання договору складала 252 500 грн. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України Про іпотеку, іпотека за цим договором поширюється і на земельну ділянку площею 0,150 га, кадастровий номер -02-002-0142 та площею 0,0424 га, кадастровий номер -02-002-0143, на яких розташований предмет іпотеки.

У вересні 2014 року АТ КБ ПриватБанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_1 , у зв`язку з заборгованістю, яка виникла по кредитному договору №DNN0GK00000019 від 15 травня 2008 року в сумі 37 825,03 доларів США.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року у справі №183/5692/14 за позовом АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, було відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк (т. 2 а.с. 74-77). Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року набрало законної сили.

У вказаному заочному рішенні суду від 22 серпня 2019 року суд першої інстанції зазначив, що умовами договору іпотеки, укладеного між банком і ОСОБА_1 не передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу його банком.

05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2323, яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 , та на підставі договору іпотеки № DNN0GK00000019, посвідченого 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. за реєстровим №963, передані в іпотеку АТ КБ Приватбанк, яке є правонаступником ЗАТ КБ Приватбанк, шляхом перерахування коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на рахунок АТ КБ Приватбанк у розмірі 9 060 040 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 37800,71 доларів США, заборгованість за відсотками 35 576,88 доларів США, комісія 9093,81 доларів США, пеня 243419,51 доларів США, що разом становить 325890,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2019 року становить 9 056 540 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3 500 грн.( т.1 а.с.4).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року у справі №183/6238/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ Приватбанк, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2323, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 та на підставі договору іпотеки №DNN0GK00000019, посвідченого 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. за реєстровим №963, передані в іпотеку АТ КБ Приватбанк, яке є правонаступником ЗАТ КБ Приватбанк, шляхом перерахування коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на рахунок АТ КБ Приватбанк у розмірі 9 060 040 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 37800,71 доларів США, заборгованість за відсотками 35576,88 доларів США, комісія 9093,81 доларів США, пеня 243419,51 доларів США, що разом становить 325890,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2019 року становить 9 056 540 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3 500 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 01 липня 2022 року (т.1 а.с.39-52).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звернувшись до суду у лютому 2022 року із вказаним позовом у цій справі, АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 721,65 доларів США, що за курсом 27,22 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 грудня 2021 року складає 74083 грн. 31 коп. за кредитним договором №DNN0GK00000019 від 15 травня 2008 року, яка складається із: 2 721,65 доларів США - 3% річних від простроченої суми, посилаючись на виконавчий напис, вчинений 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №2323 (т.1 а.с.2, 3).

Однак, слід зазначити, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року у справі №183/6238/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2323, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, АТ КБ Приватбанк не зверталися із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNN0GK00000019 від 15 травня 2008 року (основний борг, проценти, пеня).

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 безпосередньо суми заборгованості за кредитним договором судом не ухвалювалося взагалі.

Тому, враховуючи зазначені обставини, на теперішній час відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банку 3% річних у розмірі 2 721,65 доларів США за невиконання умов кредитного договору.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк про стягнення 3% річниху розмірі - 2 721,65 доларів США.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова