Справа № 449/181/23 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/1642/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Перемишлянської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території села Добряничі Львівського району Львівської області та стягнути з відповідача в її користь судовий збір.

Позов обґрунтовувала тим, що 10.12.2021 року ОСОБА_3 на підставі наданої нею довіреності звернувся до голови Перемишлянської територіальної громади Зозулі О.З. з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі їй ( ОСОБА_1 ) у приватну власність зазначеної земельної ділянки. У середині лютого 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Перемишлянської міської ради з заявою щодо надання інформації про розгляд заяви, однак йому повідомили, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не затверджено, оскільки сесія Перемишлянської міської ради не скликалася. 24 лютого 2022 року почалося повномаштабне вторгнення збройних сил РФ на територію України, у зв`язку з чим під час війни передавати у приватну власність земельні ділянки заборонено. Вважає зазначені дії Перемишлянської територіальної громади щодо нерозгляду заяви про затвердження технічної документації із землеустрою протиправними, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував порушення відповідачем вимог Земельного Кодексу України щодо строку затвердження документації з землеустрою. Так, від часу подання позивачкою заяви щодо затвердження проекту землеустрою про надання земельної ділянки у власність від 10.12.2021 року та до часу внесення змін в Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу від 24.03.2022 року пройшло 3,5 місяці. Вважає дії відповідача щодо не розгляду протягом 3,5 місяців сесією Перемишлянської міської ради питання щодо затвердження документації з землеустрою та надання позивачці земельної ділянки у власність такими, що не відповідають вимогам закону, а саме ст.ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України. Зазначає, що позивачкою ОСОБА_1 було дотримано процедуру, яка передує отриманню у власність земельної ділянки, однак така не була завершена внаслідок протиправної бездіяльності Перемишлянської міської ради. Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції не врахував посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року, постанову Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15, постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі №925/642/19 щодо обрання нею ефективного способу захисту її порушеного права.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції представники Перемишлянської міської ради - Слобик Б.С., ОСОБА_4 проти скарги заперечили.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Перемишлянської міської ради - Слобика Б.С., Сайка Б.Я., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17, захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Відповідно до ч.ч. 9, 10, 11 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно підпункту 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Судом встановлено, що рішенням Добрянської сільської ради Перемишлянського району Львівської області № 233 від 15 грудня 2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення сертифікованою землевпорядною організацією проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Добряничі з земель сільськогосподарського призначення (рілля) Добряницької сільської ради в межах населеного пункту с. Добряничі орієнтовною площею 2,000 га.

12.05.2021 року ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території с. Добряничі Перемишлянського міської ради Львівського району Львівської області.

10.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до голови Перемишлянської територіальної громади Зозулі О.З. з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території села Добряничі Львівського району Львівської області.

17.10.2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до голови Перемишлянської територіальної громади Зозулі О.З. з заявою, в якій просив повідомити причини ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 2,000 га від 10.12.2021 року та повернути документи, долучені ОСОБА_1 до зазначеної заяви.

Згідно відповіді Перемишлянської міської ради від 16.11.2022 року, заяву ОСОБА_1 від 10.12.2021 року розглянуто постійною комісією Перемишлянської міської ради з питань врегулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища та подано на розгляд чергової сесії Перемишлянської міської ради. Відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачі, розроблення такої документації забороняється. Враховуючи наведене, питання щодо затвердження документації із землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Добряничі сесією Перемишлянської міської ради не розглядалося.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що заяву ОСОБА_1 від 10.12.2021 року розглянуто постійною комісією Перемишлянської міської ради з питань врегулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища та подано на розгляд чергової сесії Перемишлянської міської ради. Оскільки під час дії воєнного стану безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність забороняється, подана ОСОБА_1 заява на сесії Перемишлянської міської ради розглянута не була. Відтак, під час дії воєнного стану органом самоврядування не може бути дотримано передбачену законом процедуру набуття права власності на земельну ділянку громадянами, зацікавленими в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначене виключає наявність спору між позивачем та відповідачем та є підставою для відмови в задоволенні позову.

З таким висновком колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра