РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 рокумісто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

встановив:

заявниця звернулась до суду з даною заявою, відповідно до якої зазначила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , та спільно з ним проживає за адресою АДРЕСА_1 з 1998 року, з моменту реєстрації шлюбу. За цією ж адресою проживає брат чоловіка заявниці ОСОБА_3 . ОСОБА_3 неодноразово перебуваючи у стані сп`яніння вчиняє скандали під час яких виражається грубою, нецензурною лексикою, вчиняє фізичне насильство відносно заявниці. Фактично чинить кривду та насильство відносно заявниці з 1998 року. Заявниця неодноразово зверталась у правоохоронні органи про вчинення насильства у сім`ї. При проведенні перевірок, факти вчинення насильства у сім`ї кривдником ОСОБА_3 підтверджувались.

Заявник та представник заявниці підтримали заяву з мотивів, наведених у ній.

Заявниця, будучи допитаною як свідок, в судовому засіданні показала, що за місцем проживання ОСОБА_3 неодноразово бив її, погрожував, що заб`є її, штовхав її. Щодо неї він чинить насильство останні три роки відколи помер батько її чоловіка. Протягом 25-ти років та на даний момент сторони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . На день подачі заяви право власності на вказану квартиру не оформлене. Відкрито спадкову справу, оскільки заповідач ОСОБА_5 заповів квартиру за адресою АДРЕСА_1 на користь чоловіка заявниці - ОСОБА_4 . Заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за якою зареєстрований також її брат та її мати. За адресою АДРЕСА_1 , вона не зареєстрована, але фактично проживає разом з чоловіком протягом 25 років. За її поясненнями ОСОБА_3 заперечував проти реєстрації заявниці за цією адресою.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив заяву, вважаючи її необґрунтованою. У подальшому, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Cуд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо

змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з матеріалами справи, 04.05.2023 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вдарив постраждалу по обличчю. Працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 серії АА № 313826 терміном на 6 діб. року близько 18 год. 50 хв.

15.05.2023 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 серії АА № 306125 терміном на 9 діб. Згідно відповіді Львівського районного управління поліції № 2 ГУ Національної поліції у Львівській області № III 63/Аз/40/07/23 від 23.05.2023 року встановлено, що заявниця періодично звертається до правоохоронних органів щодо фактів вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 .

Відповідно до Довідки про результати проведення перевірки № 5126 від 30.03.2023 року ОСОБА_3 вчинив сімейний конфлікт з гр. ОСОБА_6 , знаходячись на підпитку, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, чинив психологічний тиск, свою вину у вчиненому визнає повністю. Юридична кваліфікація: Присутні ознаки адміністративного правопорушення.

03.04.2023 близько 17 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 знаходився напідпитку вчинив насильство в сім`ї, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою до ОСОБА_1 , розмахував руками, чинив психологічний тиск. Відносно ОСОБА_3 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 949024.

Згідно довідки про результати проведення перевірки № 7321 від 08.05.2022 ОСОБА_3 вчинив сімейний конфлікт з гр. ОСОБА_6 , знаходячись на підпитку, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, чинив психологічний тиск, свою вину у вчиненому визнає повністю. Юридична кваліфікація: Присутні ознаки адміністративного правопорушення.

Згідно довідки про результати проведення перевірки № 7384 від 09.05.2022 встановлено, що ОСОБА_3 порушує умови Термінового заборонного Припису серії АА № 313826 від 04.05.2023, факт вчинення домашнього насильства знайшов своє підтвердження. Складено протокол про адміністративне правопорушення , передбачене за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, постановами Франківського районного суду м. Львова у справах №465/6549/19, №465/3408/23 ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_7 .

Згідно з статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України " Про запобізання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновків про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищені судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_3 .

На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного, фізичного та економічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Тож, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства, ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд дійшов висновку про необхідність покладення на ОСОБА_3 наступних обов`язків на строк три місяці: заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на визначену відстань до місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , інших місць частого навідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на 600 м; заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В силу вимог ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

вирішив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього таких обов`язків:

- заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на визначену відстань до місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , інших місць частого навідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на 600 м;

- заборонити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Встановити строк дії обмежувального припису 3 (три) місяця.

Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.