Справа № 128/1550/23
Провадження № 22-ц/801/2080/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

14 листопада 2023 рокуСправа № 128/1550/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О.В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Ганни Володимирівни, працівника Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Блошенкіної Марії Пилипівни, прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Ярослава Ігоровича, старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак Анни Олександрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області у відкритті провадження за вказаним позовом ОСОБА_1 відмовлено.

02 жовтня 2023 року, не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

06 жовтня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Вінницького районного суду Вінницької області.

11 жовтня 2023 року з Вінницького районного суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

16 жовтня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк протягом десяти днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у якій слід зазначити поважні причини для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження, а також для подання апеляційної скарги у іншій редакції відповідно до кількості сторін, яка за формою і змістом має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України. Роз`яснено скаржнику, що у випадку невиконання вимог ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, особі, яка подала апеляційну скаргу, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження, а випадку невиконання вимог ухвали щодо подання апеляційної скарги у іншій редакції відповідно до кількості сторін, яка за формою і змістом має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України, дана апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

При постановленні цієї ухвали апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 , звертаючись 02 жовтня 2023 року з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 01 травня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, не заявив клопотання про поновлення цього строку з посиланням на докази, які підтверджують поважність підстав його пропуску. В апеляційній скарзі на дану ухвалу суду першої інстанції скаржником не зазначено прізвище, ім`я та по батькові усіх відповідачів-фізичних осіб, крім старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак А.О., а також у скарзі не зазначено місце проживання чи перебування відповідача-фізичної особи старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак А.О., що позбавляє апеляційний суд можливості, в разі відкриття апеляційного провадження, направити апеляційну скаргу іншим учасникам справи та повідомити їх про розгляд апеляційної скарги.

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 заявив у новій редакції апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної ухвали суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2023 року на те саме оскаржуване судове рішення апеляційну скаргу йому повернуто. Згодом він повторно звернувся із апеляційною скаргою на вищезгадану ухвалу суду першої інстанції, однак Вінницький апеляційний суд 08 червня 2023 року знову повернув йому апеляційну скаргу. 06 липня 2023 року Вінницьким апеляційним судом було втретє повернуто йому апеляційну скаргу. Четвертий раз Вінницьким апеляційним судом було повернуто ОСОБА_1 його апеляційну скаргу 14 вересня 2023 року. Безпідставне повернення Вінницьким апеляційним судом його апеляційних скарг не відповідає принципу верховенства права, апеляційний суд порушив його право на апеляційне оскарження судового рішення як складової права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що дало підстави для звернення до Верховного Суду з касаційними скаргами.

Однак наведенні ОСОБА_1 обставини не свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги на ухвалу суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її йому (п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу остаточності судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» констатував, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року, у якій використані образливі висловлювання щодо суддів та судової системи загалом є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист його прав, свобод та інтересів, відтак суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, а тому апеляційну скаргу на вказану ухвалу повернуто скаржнику (а. с. 23-24).

08 червня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на цю ж ухвалу суду першої інстанції є зловживанням процесуальними правами, апеляційну скаргу повернуто скаржнику. Застосовано до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 грн. У цій ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу, при цьому не зважав на висновки суду, викладені в ухвалі від 22 травня 2023 року, якою через зловживання ним процесуальними правами його скарга була повернута, та знову ж таки використав ті самі висловлювання. У такий формі ОСОБА_1 демонструє свою зневагу до суддів. Крім того, наприкінці апеляційної скарги ОСОБА_1 звернувся до судді Вінницького апеляційного суду Якименко М.М. в наступній формі: «увага до працівника Вінницького апеляційного суду товариша Якименко!» з викладом своєї незгоди з постановленою суддею ухвалою про повернення його апеляційної скарги через зловживання процесуальними правами. Така поведінка та висловлювання ОСОБА_1 свідчать про зухвалість та явне небажання останнього з принципових, незрозумілих для суду причин, подати належним чином оформлену апеляційну скаргу, зміст якої був би прийнятним та відповідав засадам цивільного судочинства (а. с. 21-22).

06 липня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вищевказане судове рішення повернуто скаржнику, оскільки дана скарга не містила його підпису під текстом апеляційної скарги або під відміткою про наявність додатків. Відповідно до пункту 5.22. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (далі - ДСТУ 4163:2020), затвердженого наказом державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144, підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Апеляційний суд звернув увагу, що наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки касаційної скарги за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням (а. с. 28).

14 вересня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду дії ОСОБА_1 визнано зловживанням процесуальними правами, його апеляційну скаргу на цю саму ухвалу суду повернуто, адже, подаючи знову апеляційну скаргу, він не зважав на висновки суду, викладені в ухвалі від 22 травня 2023 року та від 08 червня 2023 року, якими через зловживання ним процесуальними правами його скарга була повернута, вкотре використав ті ж самі висловлювання, чим продемонстрував свою зневагу до суддів (а. с. 35-36).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 з наведеного вище переліку ухвал апеляційного суду оскаржив дві, а саме від 08 червня 2023 року та від 14 вересня 2023 року.

Переглядаючи ухвалу Вінницького апеляційного суду від 08 червня 2023 року Верховний Суд у своїй ухвалі від 07 липня 2023 року вказав, що: «…апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами та, врахувавши їх повторність, застосував до нього захід процесуального примусу штраф в межах, передбачених ст. 148 ЦПК України, та повернув апеляційну скаргу. Посилання заявника на відсутність у апеляційній скарзі образливих висловлювань, які виходять за межі легітимної критики суду є необґрунтованими та ґрунтуються на хибному тлумаченні заявником правових норм, оскільки, вживання у апеляційній скарзі таких висловлювань як «суд першої інстанції займаючись марнотратством та деребаненням державних коштів», заявник допускає використання жаргонних слів, що неприпустимо при оформленні процесуальних документів, оскільки є виявом зневаги до суду. Наведене узгоджується з практикою Верховного суду, що підтверджується ухвалою від 30 липня 2021 року у справі № 146/561/21, провадження № 61-12710ск21» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112146135).

20 жовтня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року залишена без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Тобто, така скарга судом касаційної інстанції ще не переглянута, оскільки оформлена ОСОБА_1 з порушенням норм ЦПК України. Разом із тим, Верховний Суд у даній ухвалі зазначив, що правила підписання документів передбачені ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», якими визначено, що підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки касаційної скарги за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням. Розміщення підпису під текстом касаційної скарги надає можливість суду ідентифікувати, що саме викладені у тексті касаційної скарги мотиви і доводи заявляє та підтримує особа, яка її подала (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114323040).

Інших ухвал Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 не оскаржував, що свідчить про те, що він із ними погодився.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що саме процесуальна поведінка позивача у цій справі - ОСОБА_1 створила юридичні перепони в розгляді по суті його апеляційної скарги, оскільки саме він вчиняв такі умисні дії, як подання апеляційних скарг, у яких використані образливі висловлювання щодо суддів та судової системи загалом та не підписання апеляційних скарг під її текстом або під відміткою про наявність додатків, чим обумовив неодноразові повернення його апеляційних скарг. Умисне ігнорування ОСОБА_1 вимог норм чинного законодавства, які були вказані у вище перелічених ухвалах апеляційного суду, не спрямоване на досягнення майбутнього очікуваного ним результату скасування, на його думку, незаконної ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, а також свідчить про неналежну поведінку його як сторони у справі, що унеможливлює формування висновку про те, що такі повернення апеляційних скарг були безпідставними. Крім того, аналогічних висновків тим, що висловлював Вінницький апеляційний суд у перелічених ухвалах, дійшов і Верховний Суд у згаданих вище ухвалах у цій справі, що свідчить про обґрунтованість вимог суду апеляційної інстанції. Натомість матеріали справи не містять доказів та не вказують на обставини, за яких ОСОБА_1 був позбавлений права подати апеляційну скаргу, у якій не містилося б образливих висловлювань щодо суддів та судової системи загалом та яка була б підписана у встановленому порядку.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», п. 28 у рішенні від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», п. 24 у рішенні від 20 січня 2011 року).

У постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано.

Отже, у даній справі позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу був та є учасником різних цивільних справ, тобто він є фізичною особою, яка добре обізнана з процесуальними правами та обов`язками учасника справи, а також з встановленими у суді правилами, зокрема щодо строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

За таких обставин, заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 01 травня 2023 року у новій редакції апеляційної скарги ОСОБА_1 не навів та не надав достатніх доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження, натомість посилання скаржника на те, що такий строк пропущений з наведених вище, на його думку, поважних причин є його суб`єктивним баченням, яке є відмінним від висновків суду, зводиться до незгоди з ними, а також до власного невірного тлумачення норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що апеляційний суд визнає неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 358, 359, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду у цій справі.

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

М. М. Якименко