Справа № 386/1396/23
Провадження № 2/386/368/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2023 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області

Гут Ю. О.

розглянувши позовну заяву адвоката Т.А. Венгаренко, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, шляхом направлення 02.11.2023 заяви поштою, яка надійшла до суду 08.11.2023, в якій просить:

1. Здійснити поділ майна, а саме:

- земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 462,3 кв.м під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , кадастровий №00:50:070:0011;

-нежитлової будівлі загальною площею 262,9 кв.м. з допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 ;

-житлового будинку АДРЕСА_3 .

2. Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на :

- частину земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 462,3 кв.м під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , кадастровий №00:50:070:0011;

- частину нежитлової будівлі загальною площею 262,9 кв.м. з допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 ;

- частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

3. Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на :

- частину земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 462,3 кв.м під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , кадастровий №00:50:070:0011;

- частину нежитлової будівлі загальною площею 262,9 кв.м. з допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 ;

- частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

3. Судові витрати у розмірі 7073,60 грн. по справі стягнути з відповідача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175, 177 ЦПК України.

Вважаю, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175,177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовні заяві має бути зазначено індекси, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте, індекс адреси проживання позивача та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін не зазначено.

Також, позовну заяву підписано представником ОСОБА_1 - адвокатом Т.А. Венгаренко, однак в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), засоби зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність електронного кабінету.

Згідно п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як передбачено ч.1 ст. 176 ЦПК України ,ціна позову визначається,зокрема: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65СК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п.1.1 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру,яка подана фізичною особою,ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн.).

Згідно ч.3ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що предметом даного спору є вимоги щодо поділу майна, ціна позову повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартістю майна у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Проте, матеріали позовної заяви не містять доказів щодо погодження з відповідачем вартості спірного майна подружжя, як і доказів про дійсну вартість спірного майна на час подачі позову, що підлягає поділу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернулась з позовом, який підлягає грошовій оцінці, вказавши ціну позову 14932, 50 грн., в тексті позовної заяви вказано, що ціна позову вказана з врахуванням частини майна: згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 31.10.2008 вартість спірної земельної ділянки становить 28365 грн., ціна житлового будинку АДРЕСА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2002 1500 грн.

Доказів, які б підтверджували дійсну вартість спірного майна суду на день звернення представник позивача не надала.

Крім того, встановлено, що представником позивача заявлено у позові три вимоги немайнового характеру,а саме: здійснити поділ майна:

- земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 462,3 кв.м під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , кадастровий №00:50:070:0011;

-нежитлової будівлі загальною площею 262,9 кв.м. з допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 ;

-житлового будинку АДРЕСА_3 .

Отже, за заявленими представником позивача трьома вимогами немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі (1073,60*3=4294,40)=32208,80 грн.

Також, представником позивача заявлено у позові три вимоги майнового характеру, а саме: визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на:

- частину земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 462,3 кв.м під розміщення магазину по АДРЕСА_1 , кадастровий №00:50:070:0011;

- частину нежитлової будівлі загальною площею 262,9 кв.м. з допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 ;

- частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

Отже, за заявленими представником позивача трьома вимогами майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі передбачений п.1.1 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з оцінки вартості спірного майна станом на день звернення до суду, за кожну вимогу майнового характеру.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору: рахунок UA0011519, отримувач коштів ГУК у Кіров.обл./тг с-щеГолов/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за , код класифікації доходів 22030101, призначення платежу: за позовом ОСОБА_1 .

Вказані вище обставини позбавляють суд можливості встановити правильність сплати судового збору, так як представником позивача не надано суду обґрунтованого розрахунку сум, які він просить стягнути з відповідача при поділі майна та не додано доказів на підтвердження вказаних обставин, а саме щодо реальної вартості майна, що підлягає поділу на час звернення з позовом до суду.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, як на це вказує представник позивача, не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так, представнику позивача необхідно зазначити, чим підтверджується придбання позивачем майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком суб`єкта оціночної діяльності, який має право на проведення будівельно-технічної, товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи, іншими доказами.

З викладеного вбачається, що представнику позивача слід зазначити все майно подружжя на момент звернення до суду, визначити ціну позову, обумовлену вартістю спірного майна та надати підтвердження визначення дійсної вартості майна що підлягає поділу.

Крім цього, дійсна вартість майна, що підлягає поділу, має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком або ж звітом суб`єкта оціночної діяльності, або актом про оцінку нерухомого майна, що не унеможливлює процедуру вирішення судом питання про правильність сплаченого, при подачі позовної заяви до суду, судового збору та, взагалі, визначення вартості самого майна, що підлягає поділу.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім того, до позовної заяви додані неякісно виготовлені копії документів, які нечитабельні.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву адвоката Т.А. Венгаренко, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання останнім копії ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута останньому, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною позовною заявою до суду.

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Гут Ю. О.