АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року

м. Чернівці

справа № 720/2176/22

провадження 22-ц/822/620/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Конецької Д.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Аурел Георгійович, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 травня 2023 року, головуючий у першій інстанції Оленчук І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

ОСОБА_2 у жовтні 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області актовим записом від 19 листопада 2003 року № 19, розірваний заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2019 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що ОСОБА_3 проживає окремо, не бере участі в утриманні та вихованні дітей, припинив спілкування, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 травня 2023 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки і піклування Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар А.Г., в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, ОСОБА_3 самоусунився від виконання батьківських обов`язків, ухиляється від утримання дітей, не вітає з днем народження, не вчиняє жодних дій, які б свідчили про бажання впливати на життя дітей, припинив спілкування з дітьми понад рік.

За показами свідків ОСОБА_3 , перебуваючи у Німеччині, не вчинив дій для участі у вихованні дітей, які перебували у Австрії, не звернувся до органів опіки та піклування з метою отримання можливості спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні.

Вважає недоведеним чинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми, участі у їх вихованні.

Доповнивши апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, затверджений рішення виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 18 січня 2023 року №6, про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, позбавлення ОСОБА_3 можливості у прийнятті участі у вихованні дітей не підтверджується жодним доказом, спростовується показами свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки заяві органу у справах дітей та молоді районного департаменту Бурк-ан-дер-Лейта Республіки Австрія, за якою батько не бере участі у вихованні дітей, довідці Боянського ліцею №1 Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року, відповідно якої у шкільному житті дітей бере участь тільки мати.

Вважає, що в діях ОСОБА_3 вбачається винна поведінка, яка полягає у тому, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, отже не виховує їх.

Суд першої інстанції не попередив ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до дітей.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар А.Г., підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області актовим записом від 19 листопада 2003 року № 19, розірваний заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2019 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі виконавчого листа №720/1500/18/ виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області.

Згідно із розрахунком головного державного виконавця Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької обалсті Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудченко Л. від 06 березня 2023 року №4723 станом на 01 березня 2023 року заборгованість з виплати аліментів відсутня, переплата становить 522 грн. 84 коп.

На підставі довідки Припрутського старостинського округу №1 виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 12 жовтня 2022 року №590 ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За актом старости Припрутського старостинського округу №1 виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Шугані Д.Г. від 11 жовтня 2022 року №588 зі слів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_9 . ОСОБА_10 не бере участі у вихованні дітей.

Відповідно до довідки Боянського ліцею №1 Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 10 жовтня 2022 року №218 ОСОБА_3 батько ОСОБА_5 учениці 1-а класу та ОСОБА_4 учениці 8-б класу контакту зі шкодою не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує, у шкільному житті дітей бере участь тільки мати ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 18 січня 2023 року №6 «Про затвердження висновку про недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » затверджено висновок про недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 04 січня 2023 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Боянської сільської ради від 18 січня 2023 року №6, заявниця ОСОБА_2 перебуває в державі Австрія разом з малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки не може оформити паспорта громадянина України на ім`я малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просить видати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 сплачує аліменти, оскільки малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають разом з ОСОБА_2 за межами України, ОСОБА_3 позбавлений у прийнятті участі в їх вихованні, доказів відмови ОСОБА_3 від участі у вихованні дітей не надано.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/1, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Рішенням виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 18 січня 2023 року №6 «Про затвердження висновку про недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » затверджено висновок про недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 04 січня 2023 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Боянської сільської ради від 18 січня 2023 року №6, заявниця ОСОБА_2 перебуває в державі Австрія разом з малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки не може оформити паспорта громадянина України на ім`я малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просить видати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 сплачує аліменти, оскільки малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають разом з ОСОБА_2 за межами України, ОСОБА_3 позбавлений у прийнятті участі в їх вихованні, доказів відмови ОСОБА_3 від участі у вихованні дітей не надано.

Водночас висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 , на які є посилання в апеляційній скарзі про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки в діях ОСОБА_3 вбачається винна поведінка, яка полягає у тому, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надання оцінки заяві органу у справах дітей та молоді районного департаменту Бурк-ан-дер-Лейта Республіки Австрія, за якою батько не бере участі у вихованні дітей, довідці Боянського ліцею №1 Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року, відповідно якої у шкільному житті дітей бере участь тільки мати.

Посилання ОСОБА_2 на те, що малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю, не бачаться із батьком ОСОБА_3 , останній ухиляється від утримання дітей, припинив спілкування з дітьми понад рік не є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про ненадання оцінки заборгованості за аліментами не заслуговують на увагу, оскільки наявність такої заборгованості не є підставою для позбавлення особи батьківських прав.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20).

ОСОБА_3 під час розгляду справи заперечував проти позбавлення батьківських прав, посилався на створення ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми, перебування ОСОБА_2 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кордоном.

Отже, судом першої інстанції правильно враховано, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батьків, так і для дитини.

У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , неможливість змінити поведінку батька у кращу сторону.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_2 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виїхали за кордон до Республіки Австрія. ОСОБА_3 позбавлений можливості спілкування з дітьми у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не дозволяє спілкуватися з ними. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникни конфліктні відносини протягом півтора роки.

З урахуванням встановлених обставин справи, поведінки обох батьків, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дітей, зокрема в частині їх права на спілкування з батьками та збереження зав`язків з ними обома, заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення батьківських прав й бажання брати участь у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є крайнім (винятковим) заходом впливу.

Пленум Верховного суду України в пункті 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Водночас колегія суддів визнає за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Ураховуючи наведене суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення про відмову ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар А.Г., у позові до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Тому рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 травня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Аурел Георгійович, залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

І. М. Литвинюк