Провадження № 2/522/2047/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 23.09.2022 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 30.08.2012 року між сторонами було укладено та зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.05.2022 року шлюб між сторонами розірвано за рішенням Київського районного суду м. Одеси. До реєстрації шлюбу 12.12.2021 року сторонами була набута у власність квартира, що належить їм на праві спільної часткової власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана за 576000 грн., що в доларовому еквіваленті становило близько 75000 дол. США. Під час шлюбу станом на 05.10.2021 року у сторін були наявні спільні кошти, що перебували на рахунках та банківських сейфах відповідача орієнтовно в розмірі 30000 дол.США та золоті злитки точна кількість яких є невідомою. В означеній вище квартирі фактично залишилось: ліжко двоспальне (вартість на момент придбання 4960 грн., що підтверджується товарним чеком), диван (вартість на момент придбання 2410 грн., що підтверджується товарним чеком), телевізор Sony Bravia (вартість на момент придбання 2015 р. складає приблизно 9600 грн., чек не зберігся), пральна машина Zanussi (вартість на момент придбання 9600 грн., чек не зберігся), тренажер орбітрек Kettler (2017 рік придбання, вартість приблизно 18900 грн., чек не зберігся), холодильник Liebherr (2012 рік придбання, вартість приблизно 7300 грн., чек не зберігся), бойлер Electrolux (2012 рік придбання, вартість приблизно 2000 грн., чек не зберігся).

З огляду на відсутність домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна та його правовий режим, представник позивача просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача 15000дол. США; здійснити поділ золотих злитків між сторонами в рівних частках; здійснити поділ об`єктів спільної сумісної власності (предметів домашнього вжитку) наступним чином: визнати за позивачем право приватної власності на тренажер орбітрек Kettler (2017 рік придбання, вартість приблизно 18900 грн.), холодильник Liebherr (2012 рік придбання, вартість приблизно 7300 грн.), бойлер Electrolux (2012 рік придбання, вартість приблизно 2000 грн.) на загальну суму 28200грн., визнати за відповідачем право приватної власності на ліжко двоспальне (вартість на момент придбання 4960 грн.), диван (вартість на момент придбання 2410 грн.), телевізор Sony Bravia (вартість на момент придбання 2015 р. складає приблизно 9600 грн.), пральна машина Zanussi (вартість на момент придбання 9600 грн.) на загальну суму 26570 грн. та стягнути з відповідача орієнтовно 10000 грн. судових витрат після отримання рішення суду першої інстанції. Також до позовної заяви представником позивача додано/заявлено клопотання про витребування доказів про наявність рахунків, орендованого сейфу, придбання банківських металів ОСОБА_2 в АБ «Південний» станом на 05.10.2021 та станом на 22.09.2022 і за період з 30.08.2021-20.06.2022, інформацію про перетин кордону за останні п`ять років, інформацію, що міститься в Державному реєстрі документів моряків.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року провадження по цивільній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.01.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пірог С.В. надійшов відзив на позовну заяву яким відповідач просить здійснити поділ об`єктів спільної сумісної власності наступним чином: виділити позивачу - тренажер орбітрек Kettler (вартість 18900 грн.), виділити відповідачу - ліжко двоспальне (вартість 4960 грн.), диван (вартість 2410 грн.), холодильник Liebherr (вартість 7300 грн.), бойлер Electrolux (вартість 2000 грн.), в частині стягнення 15000дол.США та поділу золотих злитків і поділу телевізора Sony Bravia, пральної машини Zanussi відмовити з підстав відсутності доказів, що підтверджують наявність спільних коштів, датою випуску техніки і їх фізичний стан, що придбані відповідачем до укладення шлюбу. Також відповідач наводить розрахунок сум судових витрат з розділенням на суми в 6000грн. та 10000грн. з вказівкою змісту вартості таких послуг і наданням відповідного договору з додатком.

16.01.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Нан Д.М. надійшла відповідь на відзив в якій позивач не погоджується з аргументами та доводами відповідача. Щодо пральної машини Zanussi і телевізора Sony Bravia позивач наголошує, що їх рік випуску не є тотожним датою їх придбання і не означає придбання за особисті кошти відповідача ОСОБА_2 . Представник позивача наполягає про наявність спільних коштів та золотих злитків на рахунках у ПАТ АБ «Південний» набутих під час шлюбу. Позивач вважає заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не співмірним зі складністю справи, часом необхідним для надання вказаних послуг, за відсутності доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Також представник позивача відтворює в прохальній частині відповіді на відзив заявлені позовні вимоги.

22 березня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в цивільній справі, зокрема, витребувано від ПАТ АБ «Південний»: інформацію про відкриті поточні, депозитні, кредитні рахунки на ім`я громадянина України - ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , станом на 21 червня 2022 року, та наявність грошових активів на таких рахунках; інформацію про діючі поточні, депозитні, кредитні рахунки на ім`я громадянина України - ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , станом на 05 жовтня 2021 року, та наявність грошових активів на таких рахунках; інформацію про наявність орендованого індивідуального сейфу громадянином України ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , станом на 05 жовтня 2021 року, та станом на 21 червня 2022 року; інформацію щодо придбання ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , банківських металів у період з 30 серпня 2012 року по 20 червня 2022 року; інформацію щодо грошових активів на поточному рахунку НОМЕР_2 , відкритого на ім`я громадянина України - ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , станом на 05 жовтня 2021 року, та станом на 21 червня 2022 року.

07.02.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пірог С.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому наголошено, що дата випуску телевізора Sony Bravia, пральної машини Zanussi зазначені на техніці і є єдиною підтвердженою датою, інші дати вказані в позовній заяві нічим не підтверджені. Щодо непогодження позивачем із розміром заявлених витрат на правничу допомогу і їх зменшення, то відзив містить вичерпну вартість обсягу такої допомоги, відповідь позивача не містить підстав не співмірності заявлених витрат за положеннями ч.6 ст.137 ЦПК України.

02.05.2023 на адресу суду від АБ «Південний» надійшла інформація про відкриті рахунки ОСОБА_2 , а саме виявлено:

- відкритий поточний рахунок НОМЕР_2 у дол.США від 15.07.2008р., залишок коштів складав: станом на 21.06.2022 - 1079,87дол.США, станом на 05.10.2021 11899,87дол.США;

- відкритий поточний рахунок НОМЕР_3 у грн. від 26.10.2007, залишок коштів складав: станом на 21.06.2022 279,81грн., станом на 05.10.2021 2764,18грн.;

- відкритий поточний рахунок НОМЕР_4 у дол.США від 15.07.2008р., залишок коштів складав: станом на 21.06.2022 - 72,86дол.США, станом на 05.10.2021 1,00дол.США.

Депозитарних банківських сейфів, орендованих на ім`я ОСОБА_2 станом на 21.06.2022 та станом на 05.10.2021 немає, як і не було придбання банківських металів за період з 30.08.2012-20.06.2022.

20.07.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пірог С.В. надійшло пояснення відносно отриманих відомостей з банку з копією довідки від 03.05.2023 (копію додано). Так, представник відповідача пояснює про наявність особистих коштів в сумі 10011,01дол. США станом на 30.08.2012 відповідно до поточного рахунку відкритого 15.07.2008 №IBAN: НОМЕР_2 та наявні станом на 21.06.2022 кошти є особистими коштами відповідача (набуті до укладення шлюбу), а наявні кошти на похідних рахунках в сумі 279,81грн. та 72,86дол. США. були зараховані з основного поточного рахунку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, при цьому зазначили, що спірне майно є об`єктом сумісного права власності подружжя, строк звернення до суду не є пропущеним. Щодо понесених судових витрат, просив суд їх віднести на сторону відповідача.

Представник Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд поділ майна здійснити наступним чином:

- позивачеві тренажер Kettler;

- відповідачеві ліжко двоспальне, диван, холодильник Liebher, бойлер Electrolux.

Проти задоволення іншої частини позовних вимог, представник відповідача заперечив в повному обсязі через необґрунтованість позову, посилаючись на раніше подані письмові пояснення. Щодо понесених судових витрат то сторона відповідача наголосила про достатність доказів і необов`язковість доводити фактичну сплату їх задля стягнення з позивача.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом наголошується, що в рамках цивільної справи № 947/37504/21 Київським районним судом м. Одеси (рішення від 17.05.2022 року) було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.08.2012 року. Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В рішенні зазначено, що на теперішній час (ухвалення рішення 17.05.2022) сторони проживають окремо, донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, родина фактично розпалася. В цій справі суд вирішив: розірвати шлюб між сторонами (вважати розірваним у день набрання чинності рішенням), визначити місце проживання доньки разом з матір`ю, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.11.2021 та до досягнення донькою повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повне рішення складено 19.05.2022 та за стоком подання апеляційної скарги набрало законної сили 20.06.2022, що є днем розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

На майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує про: фактичну наявність золотих злитків та коштів в сумі 30000 дол.США. з яких позивач вимагає половину в розмірі 15000 дол.США на свою користь; правовий режим спільного сумісного майна подружжя відносно пральної машини ОСОБА_6 і телевізора Sony Bravia позивач не довів на підставі відповідних доказів, і його твердження про наявність такого майна та правовий стан є припущенням. Разом з тим, стороною відповідача надано належні та допустимі докази відносно наявності особистих коштів за банківським рахунком відповідача відкритого 15.07.2008 на якому станом на 30.08.2012 року (дата укладання шлюбу) обліковувались кошти в сумі 10011,01 дол.США, тобто спростовано презумпцію спільного майна.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Щодо іншого майна сторони не заперечують про їх правовий режим як спільне сумісне майно подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що спірне майно належить виділити у власність наступним чином:

-За ОСОБА_1 визнати право власності на тренажер орбітрек Kettler (2017 рік придбання, вартість 18900 грн.);

-За ОСОБА_2 визнати право власності на ліжко двоспальне (вартість 4960 грн.), диван (вартість 2410 грн.), холодильник Liebherr (вартість 7300 грн.), бойлер Electrolux (вартість 2000 грн.).

В іншій частині позову слід відмовити.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Представник позивача в позові вказав про орієнтовну вартість таких витрат в розмірі 10000грн., які будуть підтверджені одразу після ухвалення рішення. Також позивачем заявлено про неспіввмірність суми правової допомоги відповідача.

Представник відповідача наводить розрахунок сум судових витрат з розділенням на суми в 6000грн. (в яку входять послуги адвоката з ознайомленням з матеріалами справи в суді першої інстанції, консультація клієнта, за результатами ознайомлення з матеріалами справи, складання і направлення до суду відзиву), 10000грн. (в яку входять послуги адвоката з представництва інтересів відповідача в суді першої інстанції).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Також суд звертає увагу. Що відповідно до Постанови Касаційного господарського суду від 19 липня 2021 року №910/16803/19, «Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження не відповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату за виконану працю».

Представник позивача як на підставу не співмірності витрат на оплату правничої допомоги, посилається на те, що відповідачем разом із відзивом не було надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.

Проте, суд не може погодитись з вказаним твердженням та звертає увагу, що згідно матеріалів справи відповідач подав суду договір № 16-12/01 від 16.12.2022 з додатком №1 до нього в якому такі критерії як обсяг і вартість та ціна визначено досить чітко і наведено у відзиві відповідачем. До того ж, наявне клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалам справи, відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, пояснення до відзиву та представник приймає участь в судових засіданнях, що узгоджується з розміром заявлених витрат на правову допомогу. Разом з тим, суд вбачає за необхідне зменшити розмір стягнення витрат на правову допомогу з позивача керуючись принципом пропорційності, а саме: 609299 грн. ціна позову, 35570,00 грн. грошовий еквівалент задоволених позовних вимог при поділі майна, що становить 16,99%. Отже, з позивача підлягає стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 83,01% від заявленого, що складає 13281,60 грн., однак виходячи з принципу розумності, складності справи, кількості судових засідань в яких представник позивача приймала участь суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 тис. грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (6032 x 16,99%) в сумі 1025,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на тренажер орбітрек Kettler (2017 рік придбання, вартістю 18900 грн.).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на: ліжко двоспальне (вартістю 4960 грн.), диван (вартістю 2410 грн.), холодильник Liebherr (вартістю 7300 грн.), бойлер Electrolux (вартістю 2000 грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1025,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на провову допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч гривень).

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.