Справа № 127/6765/21
Провадження 2/127/1206/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Марунько Ольга Григорівна, ОСОБА_4 про визнання недійсними прилюдних торгів та витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення доказів шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження об`єктами незавершеного будівництва, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029, у тому числі заборони доступу до об`єкта незавершеного будівництва, тобто будівлі, яка є незавершеною та яка належить позивачу, а також здійснити огляд доказів (об`єктів незавершеного будівництва) за вказаною адресою.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів, цивільну справу, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення доказів, фактично за своїм змістом є заявою про забезпечення позову, а тому не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із частиною третьою статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 ЦПК України.

Відповідно до пунктів чотири-п`ять частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Отже, виходячи із вищенаведених норм, а також враховуючи, що судом здійснюється розгляд позовних вимог, які стосуються визнання недійсними прилюдних торгів та витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про здійснення огляду доказів (об`єкту незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставним та необґрунтованими, а тому заява про забезпечення доказів не підлягає задовленню.

Суд приходить до такого висновку із того, що позивачем не наведено у заяві, яким чином здійснення огляду таких доказів (об`єкти незавершеного будівництва), відносяться до предмету позову, а тому суд не вбачає наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, і предметом позовних вимог.

Також, суд звертає увагу на те, що оскільки клопотання про проведення судового засідання за межами приміщення суду є похідним від заяви про забезпечення доказів, а саме здійснення огляду доказів (об`єкту незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 , яка судом залишена без задоволення, тому дане клопотання також не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при зверненні позивачем із заявою про забезпечення доказів, останній керується статями 149, 150, 151, 152 ЦПК України, які є нормами що регулюють питання заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст. 156, 158 ЦПК України).

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову, а також заявлену вимогу позивача, яка стосується забезпечення позову та подані докази при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Крім того, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача чи третіх осіб.

Заявник, посилаючись в заяві про забезпечення доказів на те, що існує загроза того, що відповідач може в будь-який момент відчужити належне їй майно на користь третіх осіб, не долучає до позову та заяви про забезпечення позову документи, які б свідчили про те, що у власності відповідача перебуває будь-яке майно, що позбавляє суд можливості оцінити вимогу заявника з огляду на принцип співмірності бажаного заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Окрім зазначеного, позивач не наводить ризиків та не представляє будь яких документальних підтверджень тому, що ОСОБА_3 наразі здійснює чи має реальний намір будь яким чином здійснити пограбування та реалізацію майна, яке належить нібито позивачу. Також об`єкт незавершеного будівництва не є предметом спору у цій справі, а тому заборона вчинення будь-яких дій щодо нього неможлива.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ухвали суду від 22.08.2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову судом було вже вирішено та задоволено частково, а саме забезпечено позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029, а також відмовлено в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029 та об`єктів незавершеного будівництва, що розташовані на вказаній земельній ділянці, у тому числі заборони доступу до зазначеної земельної ділянки та об`єктів незавершеного будівництва, тобто будівлі, яка є незавершеною та яка належить ОСОБА_1 , оскільки не містила достатніх обґрунтувань, що вказаний захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, як і в даному випадку.

За таких обставин, внесена на розгляд суду заява про забезпечення доказів, а за змістом забезпечення позову та клопотання про проведення засідання за межами приміщення суду, до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 76, 84, 116, 117, 149-153, 259-261, 353- 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення доказів (позову) та клопотання про проведення судового засідання за межами приміщення суду в цивільній справі № 127/6765/21 за позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Марунько Ольга Григорівна, ОСОБА_4 про визнання недійсними прилюдних торгів та витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: