Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5070/21 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т.Б.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/5070/21 за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2022 року за нововиявленими обставинами, поданої в межах цивільної справи №274/5070/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, задоволено, рішення суду першої інстанції від 04.02.2022 року скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено.

14 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2023 року в цивільній справі №274/5070/21, а рішення суду першої інстанції від 04.02.2022 року залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що дане рішення суду є незаконним, необґрунтованим в повному обсязі та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при зверненні до суду ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір, однак не надала жодного документу, який доводить її скрутний матеріальний стан, а суд безпідставно звільнив її від сплати судового збору. Судом не встановлено строку подання відзиву та розглянуто справу за відсутності апелянта, хоча його представник подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням останнього на лікуванні. Щодо підстав скасування рішення суду від 14.08.2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2022 року за нововиявленими обставинами, поданої в межах цивільної справи №274/5070/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів зазначає, що переглядаючи рішення суду першої інстанції у справі №274/5070/21, яке набуло чинності 24.05.2023 року за нововиявленими обставинами, дані обставини, а саме, скасування рішення у справі №274/161/19 не є нововиявленими, а були відомі заявнику та існували на момент розгляду справи апеляційним судом та ухвалення ним постанови у даній справі 24.05.2023 року. Бердичівський міськрайонний суд безпідставно та не обґрунтовано задовольнив заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції від 04 лютого 2022 року, яке набрало чинності 24.05.2023 року, так як рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2019 року, яке набрало чинності відповідно до постанови від 22.12.2022 року, існувало на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції і про його ухвалення було відомо заявнику.

Відповідач ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Бердичівського міськрайонного суду від 14.08.2023 року залишити в силі. Зазначає, що її звільнення від сплати судового збору не є підставою для скасування рішення суду і не стосується суті справи. Вважає, що судом була надана можливість позивачу подати свої заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Щодо твердження апелянта про те, що скасування рішення у справі №274/161/19 не є нововиявленими обставинами для перегляду рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2022 року, зазначила, що в постанові Житомирського апеляційного суду від 24.05.2023 року додатково роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду із заявою про перегляд рішення суду від 04.02.2022 року за нововиявленими обставинами згідно п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вказувала, що проти доводів апеляційної скарги заперечує і просить відмовити в її задоволенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини у розумінні п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, є нововиявленими через скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, що згідно із статтею 375 ЦПК України є підставою для його залишення без змін.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватися із дотриманням вимог статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами витлумачені в частині другій статті 423 ЦПК України.

Частиною другою вказаної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне для справи значення, існували на момент ухвалення рішення, але не були і не могли бути відомі ані заявнику, ані суду на час розгляду такої справи, який виконав усі вимоги закону зі збирання доказів і встановлення об`єктивної істини, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці обставини в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Суд вправі скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (тобто якщо обізнаність суду щодо цих обставин при розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення).

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2022 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Постановою Житомирського апеляційного суду від 24.05.2023 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2022 залишено без змін. Встановлено, що рішенням суду першої інстанції від 07.04.2021 у справі №274/161/19 задоволено первісний позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні. Поділено квартиру АДРЕСА_1 , визнано за позивачем право власності на її частки та залишено за ОСОБА_3 право власності на іншу частини квартири. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано обов`язки за договором позики від 04.06.2014, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спільними обов`язками останнього та ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі №274/5070/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 04.06.2014, суд послався на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2021 у справі №274/161/19 та вказав, що цим судовим рішенням визнано спільними обов`язок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за договором позики від 04.06.2014 року, проте борг не погашено, договір позики є дійсним, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позичальника половини боргу. В той час, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постановою Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року у справі №274/161/19 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2021 року в частині вимог за зустрічним позовом скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення - про відмову в позові ОСОБА_2 про визнання обов`язків за договором позики спільними обов`язками.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 посилалася на те, що рішення суду про стягнення з неї коштів за договором позики ґрунтувалося на рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2021 у справі №274/161/19, яким визнано обов`язки за цим договором спільними обов`язками подружжя. На її думку, оскільки, зазначене судове рішення в частині вимог за зустрічним позовом постановою Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року скасовано, то є всі підстави для задоволення її заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Крім того, в постанові Житомирського апеляційного суду від 24.05.2023 року роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду із заявою про перегляд рішення суду від 04.02.2022 року за нововиявленими обставинами згідно п. 3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, який передбачає, що скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , є нововиявленими обставинами у розумінні вимог п. 3 ч. 2 ст.423 ЦПК України, та є підставою для перегляду судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 не надала жодного документу, що підтверджує її скрутний матеріальний стан. Колегія суддів не погоджується з даною обставиною, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Бердичівським відділом державної виконавчої служби Житомирської області 20.06.2023 року винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника ( ОСОБА_1 ) при примусовому виконанні виконавчого листа Бердичівського міськрайонного суду від 15.06.2023 року №274/5070/21, що підтверджується листом головного державного виконавця від 20.06.2023 року та постановою про арешт коштів боржника від 20.06.2023 (т.2, а.с.11,12). Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Крім того, ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу за його відсутності, хоча його представником було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою останнього. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач є особою похилого віку та з 14.08.2023 року знаходиться на лікуванні та не може прибути за станом здоров`я у судове засідання. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, оскільки 04.08.2023 року було задоволено таке клопотання та відкладено розгляд справи на 14.08.2023 року, а неявка позивача або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Верховний Суд зазначає, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно зі статтею 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду за умови наявності поважних причин, що унеможливлюють участь учасників у судових засіданнях.

Колегія суддів зауважує, що вдруге подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, представник позивача Кучер Г.М. не надала доказів на підтвердження обставин неможливості прибути та прийняти участь в судовому засідані, як представник ОСОБА_4 , враховуючи, що вона представляє його інтереси згідно ордеру №1081940 від 04.08.2023 року (а.с.50).

Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

У зв`язку з наведеним, а також беручи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, які були належним чином повідомлені.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий Судді