Справа № 192/2137/23
Провадження № 2/192/527/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним заселенням до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Лашутіна С.О. звернулась до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним заселенням до житлового приміщення. Просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення, стягнути з відповідача майнову шкоду завдану внаслідок протиправних дій відповідача в розмірі 100 000 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. та стягнути на користь держави з відповідача судовий збір.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

09 листопада 2023 року на адресу суду надійшла виправлена, як зазначає представник позивача - адвокат Лашутін С.О., позовна заява.

Для усунення недоліків позовної заяви необхідно було зазначити електронний кабінет представника адвоката в ЄСІТС, зазначити про наявність або відсутність власного електронного кабінету та електронного кабінету в ЄСІТС відповідача. Зазначити інших власників квартири та склад сім`ї ОСОБА_3 на час укладення спірного договору оренди 30.12.2018. необхідно було навести обґрунтований розрахунок заявлених вимог. Зазначити докази на підтвердження викладених обставин: наявності договору оренди від 21.10.2016 року, відсутності згоди членів родини на укладення договору оренди (найму житла), усунути протиріччя у викладених обставинах. Зазначити чи вживались заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, зазначити чи є докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та сплатити судовий збір у розмірі 11 000 грн.

У виправленій позовній заяві отриманої судом 09.11.2023 без зазначення дати її складення вимоги ухвали суду від 30.10.2023 виконані частково.

Представником позивача подано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору з підстав відсутності працевлаштування позивача, внутрішнім переміщенням, користуванням безоплатною правовою допомогою, не отриманням доходу.

Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони у порядку, передбаченому законом, може звільнити від сплати належних до сплати судових витрат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» в раховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

В розумінні наведених положень підстави для задоволення клопотання позивачки суд не вбачає.

Так, з довідки Дарницького управління КМЗЦ Тиха- ОСОБА_4 зареєстрована як безробітний з 18.10.2023, позовна заява ОСОБА_1 була надіслана до суду згідно трекінгу поштового відправлення 16.10.2023.

Суд позбавлений можливості однозначно ідентифікувати особу, яка отримала довідку з позивачем, враховуючи що позивачем у даній справі є ОСОБА_1 .

Крім того, реєстрація як безробітної ОСОБА_5 здійснено 18.10.2023, тобто після звернення позивача ОСОБА_1 до суду 16.10.2023.

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення від 02.11.2023 ОСОБА_5 з 26.05.2023 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, допомога на проживання не призначалась та не виплачувалась.

Суд також позбавлений можливості однозначно ідентифікувати особу, яка отримала відповідь на звернення від Управління соціального захисту населення з позивачем.

Як пов`язані позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ані позивачем, ані її представником не зазначено.

Підстави з яких ОСОБА_1 є суб`єктом отримання безоплатної вторинної правової допомоги не визначені.

Дані щодо доходу позивача на час звернення до суду не надано.

При цьому позивач звернулась до суду з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1 100 000 грн.

Суд виходить з того, що саме позивачем визначено розмір заявлених вимог, предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн., моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн., тобто розмір заявлених вимог є значним.

Суд також враховує, що звернення до суду викликано не захистом сімейних чи житлових прав позивача чи відшкодування шкоди здоров`ю.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, що її матеріальний стан перешкоджає сплаті судового збору у розмірі 11000 грн., а тому підстави для задоволення клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

Крім того, представником позивача так і не зазначено розрахунку стягуваних сум, зокрема суми матеріальної шкоди, не зазначено чи наявні докази, які не можуть бути подані разом з позовною заявою, так і не надано розрахунку судових витрат.

Отже, представником позивача вимоги ухвали суду від 30.10.2023 в цій частині виконано не було.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що недоліки позовної заяви усунуті лише частково, законом не передбачено повторне залишення позовної заяви без руху, суд вважає, що ухвала суду від 30.10.2023 не виконана, тому позовну заяву ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Лашутіна С.О. про звільнення ОСОБА_1 від оплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним заселенням до житлового приміщення вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud0438/.

Суддя О.О. Тітова