Номер провадження: 22-ц/813/6526/23
Справа № 519/1138/22
Головуючий у першій інстанції Лемць С.П.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою адвоката Терьохіна Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 09 грудня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 адвокат Семак Володимир Юрійович звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на момент звернення до суду, кожен з подружжя живе своїм життям, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, від даного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 (а.с. 1-15).

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 09.12.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було задоволено у повному обсязі (а.с. 35-36).

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 11.05.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Южного міського суду Одеської області від 09.12.2023 року вирішено відмовити (а.с. 114-117).

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, адвокат Терьохін Сергій Євгенович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 09.12.2022 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні заочного рішення, судом було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, на початок провадження в справі ОСОБА_1 не була обізнана щодо наявності спору та вже перебувала за кордоном, та на даний момент також знаходиться поза межами України, про що позивачу ОСОБА_2 було відомо. Тому відповідач не була належним чином повідомлена про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, відповідно позбавлена можливості на подання відзиву. Разом з тим, судом першої інстанції до матеріалів справи було долучено пояснення позивача ОСОБА_2 , прийняті та зареєстровані канцелярією суду, в яких позивач вказує на факт зради з боку ОСОБА_1 та неодноразове зловживання алкоголем останньою, проте апелянт вважає, що долучення зазначених доказів є недоцільним, адже пояснення не мають підпису ОСОБА_2 й невідомо яким чином вони потрапили до канцелярії суду, адже позивач з липня 2022 року перебуває поза межами території України (а.с. 125-140).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.06.2023 року було відкрито апеляційне провадження (а.с. 141-143) та ухвалою від 28.08.2023 року справу призначено до розгляду (а.с. 167).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

06.07.2023 року на адресу суд надійшов відзив адвоката Семака Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав, що апелянтом відповідні докази на спростування відсутності ведення спільного господарства, існування протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, на які посилається безпосередньо в апеляційній скарзі, надано не було, тому за таких обставин, зазначені домисли не спростовують того факту, що збереження шлюбу буде суперечити особистим інтересам позивача. При цьому, представник позивача стверджує, що відновлення реєстрації шлюбу без наміру та можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК України (а.с. 156-158).

В судовому засіданні в режимі відеоконференції прийняв участь представник апелянта адвокат Терьохін Сергій Євгенович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. Представник позивача адвокат Семак Володимир Юрійович в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції 19.10.2023 року адвокат Терьохін Сергій Євгенович поставив під сумнів можливість підписання договору про надання юридичних послуг між позивачем та адвокатом, а тому у справі було оголошено перерву до 02.11.2023 року.

ОСОБА_2 27.10.2023 року було направлено на адресу апеляційного суду додаткові пояснення згідно змісту останній повідомив суд стосовно посилань представника відповідача 19.10.2023 року про оспорення факту підписання між ОСОБА_2 та адвокатом Сємаком Володимиром Юрійовичем договору про надання правничої допомоги від 28.10.2022 року, що згідно підписаного між останнім договору від 28.10.2022 року адвокат прийняв зобов`язання надавати правничу допомогу ОСОБА_2 , включаючи юридичні консультації та представляти інтереси клієнта в Южному міському суді Одеської області в межах розірвання шлюбу, з усіма правами передбаченими чинним процесуальним законодавством наданим позивачу без обмежень (а.с. 236-238).

Безпосередньо в день судового засідання на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду, зазначаючи як підставу перенесення, перебування на амбулаторному лікуванні в КНП «Южненська міська лікарня» ОМР, однак будь-яких доказів на підтвердження наявності існування таких останньою до заяви долучено не було. При цьому, посилання відповідача щодо неповідомлення про дату та час судового засідання спростовуються наявними матеріалами справи, згідно яких безпосередньо ОСОБА_1 було повідомлено про дату розгляду справи в апеляційному суді, шляхом направлення 19.10.2023 року судової повістки-повідомлення у додаток Viber (номер телефону зазначений безпосередньо останньою в апеляційній скарзі). Окрім того, судову повістку із зазначенням дати та часу судового розгляду було направлено 19.10.2023 року на електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену останньою як засіб зв`язку безпосередньо в апеляційній скарзі та згідно довідки доставлено в електронну скриньку 19.10.2023 року о 17 год. 00 хв. (а.с. 231, 232). В судовому засіданні її інтереси представляв професійний представник, а тому подача таких заяв слід розглядати як вчинення дій спрямованих на затягування розгляду справи в суді.

Крім того, адвокатом Терьохиним Сергієм Євгеновичем заявлялись клопотання про забезпечення доказів, які були відхилені апеляційним судом з врахуванням правил доведення, відповідності та допустимості доказів та особливостей стадії апеляційного розгляду

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо задоволення позовних вимог, суд виходив із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер., ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що в свою чергу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що шлюб зберегти неможливо, сторони миритися не бажають, створити здорову та міцну родину не змогли, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно матеріалів справи, 21.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 816 та Суворовський районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Звертаючись до суду із відповідним позовом, позивач зазначав, що останнім часом сімейне життя подружжя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки кожен з подружжя має взагалі протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Зі слів позивача, на момент звернення до суду із відповідними позовними вимогами, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, при цьому, фактично сім`я припинила своє існування в лютому 2022 року (а.с. 1-15).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначене положення кореспондується зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Заперечуючи проти задоволення позову, апелянт вказувала на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та не вжито заходів щодо примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Тобто, з вищенаведеного положення п. 10 вбачається, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Разом з тим, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей (п. 10).

В позовні заяві ОСОБА_2 посилався на те, що подальше примирення та збереження шлюбу неможливе, у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю в цілому, стверджуючи при цьому, що на момент звернення до суду із позовом кожен з подружжя живе окремим життям, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Відповідні обставини щодо припинення на момент звернення до суду із позовом та в цілому на моменту розгляду справи апеляційним судом, будь-яких відносин підтверджуються, в свою чергу, й письмовими поясненнями відповідача, наявними в матеріалах справи, та безпосередньо змістом апеляційної скарги. При цьому, жодних доказів на спростування наведених в позовній заяві обставин справи та підтвердження наявності сімейних відносин з ОСОБА_2 в період 2022 року, на існування яких посилалася відповідачка, звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення, ні на адресу суду першої інстанції, ні безпосередньо до суду апеляційної інстанції надано не було.

Разом з тим, укладання шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених обставин в своїй сукупності, оскільки ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не було наведено відповідних обґрунтованих підстав для надання строку на примирення подружжя, враховуючи при цьому те, що ОСОБА_2 не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними, а тому судом першої інстанції в повній мірі досліджено фактичні обставини справи та в результаті зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для надання сторонам строку для примирення.

Стосовно посилань апелянта на неналежне повідомлення щодо розгляду справи в суді першої інстанції, слід зазначити наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що призначена відповідачу ОСОБА_1 кореспонденція суду направлялася судом першої інстанції на адресу зареєстрованого останньою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначену адресу було встановлено безпосередньо судом першої інстанції з відповіді наданої адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , отриманої на запит суду з метою перевірки у відповідності до положень ч. 7 ст. 187 ЦПК України, зареєстрованого місця проживання відповідача по справі (а.с. 17, 18). В подальшому, саме на вказану адресу, встановлену судом першої інстанції, були направлені рекомендованими повідомленнями копія ухвали про відкриття провадження від 07.11.2022 року та судові повістки (на 22.11.2022 року, на 09.12.2022 року), однак всі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та за закінчення терміну зберігання. Будь-яких інших відомостей щодо місця проживання чи перебування матеріали справи в свою чергу не містять.

Разом з тим, згідно правових висновків ВС викладених в постанові від 18 березня 2021 року по справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 по справі? № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 по справі № 24/260-23/52-б).

За таких обставин, судом першої інстанції в повній мірі вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на належне повідомлення відповідача по дату та час судового розгляду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки сулу першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення та оскаржуване рішення Южного міського суду Одеської області від 09 грудня 2022 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Терьохіна Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 09 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішень

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 10 листопада 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк.