Справа № 603/601/23
Провадження №2-н/603/23/2023
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, у якій просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , суд вважає, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу, виходячи з таких міркувань.

Згідно ч. 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У силу п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд в установленому законом випадку за заявою особи, якій належить право вимоги або якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження не є свідченням відсутності спірних правовідносин між сторонами, однак у силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Проте, як убачається із матеріалів заяви ОСОБА_1 , із боржника ОСОБА_2 на її користь вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 980 грн на підставі виконавчого листа Монастириського районного суду Тернопільської області № 603/198/2018 від 20.08.2018 року.

Водночас ОСОБА_1 в обґрунтування поданої заяви посилається на те, що вищевказаний розмір аліментів є недостатнім, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує значно більших коштів у зв`язку із збільшенням його потреб. Тобто, заявник фактично просить збільшити розмір аліментів, визначених судом, шляхом зміни способу їхнього стягнення.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Підсумовуючи вищевикладене, суд звертає увагу заявника на те, що питання про зміну розміру аліментів, що раніше були призначені судом, не може бути вирішене у порядку наказного провадження, оскільки у такому випадку між стягувачем та боржником виникає спір про право, який підлягає вирішенню лише за правилами позовного провадження. А тому заявнику ОСОБА_1 слід звернутися до суду із відповідною позовною заявою про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їхнього стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160-163, 165, 166, 261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. Г. Гудкова