Справа № 386/934/23
Провадження № 2/386/250/23
14 листопада 2023 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-
ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , 28.07.2023 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок.
Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , укладений 13 липня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ. Аа з господарсько-побутовими будівлями: сарай- літ. Б, погріб- літ. В., гараж- літ.Г, об`єкт житолвої нерухомості, загальною площею 47,08 кв.м., житлова площа 20,82 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Ухвалою суду від 02.08.2023 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 11.10.2023 в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю, просить позов задовольнити, представник позивача просить прийняти рішення в порядку ст. 280-283.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення 13.10.2023 рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавала.
За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів
Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483, виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом, право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.09.2019, номер запису про право власності 33178380, що підтверджується копією витягу Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180641727 від 11.09.2019, та копіями свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483 ,виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом (а.с.12, 14, 15-16).
13.07.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 . При укладенні угоди між ними, було погоджено всі істотні умови купівлі-продажу, вище вказаного будинку, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність та подальшого оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі.
Після виконання зобов`язань як продавця, відповідач передав позивачці ключі від будинку та оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, а саме: технічний паспорт на житловий будинок, витяг Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180641727 від 11.09.2019, свідоцтво про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483,виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом.
В зв`язку з хворобою ОСОБА_2 на короновірусну хворобу (COVID-19) та довготривалою реабілітацією, що підтверджується копією довідки від 24.07.2023 (а.с.19), ОСОБА_2 лише 07.07.2023 надіслала ОСОБА_3 пропозицію щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку та переоформити спірний житловий будинок протягом п`яти робочих днів після отримання даного листа (а.с. 20-23), який надіслала відповідачу рекомендованим листом.
Дану пропозицію відповідач отримала 13.06.2023, що підтверджується копією повідомлення про отримання рекомендованого листа під підпис (а.с.22), тобто початок строку пропозиції відповідача з 14.06.2023. Однак відповідач з 14.06.2023 по даний час не виконала своїх зобов`язань перед позивачем та не надала відповіді позивачу на пропозицію щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку та переоформлення спірний житлового будинку.
Отже, в результаті укладення вищевказаної розписки щодо купівлі-продажу спірного будинку ОСОБА_2 набула право на вказаний вище будинок - в цілому. Договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку не посвідчувався та не укладався.
Обставини, які склалися, свідчать про укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач та відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося виконання договору.
У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, а ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним.
Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Статтею 638 ЦК України встановлено,що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку. Зокрема,було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (нерухомого майна), внесено позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Принцип змагальності сторін покладає на кожну із них обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованим та підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору.
На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , укладений 13 липня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. Аа з господарсько-побутовими будівлями: сарай- літ. Б, погріб- літ. В., гараж- літ.Г, об`єкт житолвої нерухомості, загальною площею 47,08 кв.м., житлова площа 20,82 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 3806 (три тисячі вісімсот шість) грн . 60 коп.
Місце проживання позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Місце проживання відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 ;РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гут Ю. О.