Справа № 296/832/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Шалоти К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 30.01.2023 ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого діє адвокат Удод П. звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_2 (далі також відповідач), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 000 доларів США та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 01.09.2019 позивач надав відповідачу в борг до 01.02.2020 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, про що відповідач склав розписку. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань із повернення позивачу грошових коштів не виконав, що спричинило останньому душевні страждання, які він оцінив в розмірі 20 000 грн, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 09.02.2023 ухвалою судді Шкирі В.М. відкрито провадження у справі №296/832/23, яку призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

2.2. 06.03.2023 ухвалою судді Шкірі В.М. заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи.

2.3. 14.03.2023 ухвалою судді Шалоти К.В. призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у позивача оригінал розписки.

2.4. 07.04.2023 представник позивача подав до суду оригінал розписки від 01.09.2019.

2.5. 11.04.2023 відповідач ознайомився з матеріалами справи, отримав копію позовної заяви з додатками та 18.04.2023 подав до суду заперечення, в яких стверджував, що договір позики між сторонами не укладався, вказував, що розписка від 01.11.2019 не містить ідентифікуючих даних позикодавця, зміcт розписки є суперечливими та не підтверджує факт отримання відповідачем у борг коштів саме від позикодавця, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 01.11.2019 ОСОБА_2 написав письмову розписку про те, що ним отримано у борг у ОСОБА_1 кошти у розмірі 5 (п`ять) тисяч доларів США, до 1 лютого 2020 року, що стверджується оригіналом розписки від 01.11.2019 (а.с. 41).

ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

4.2. Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

4.3. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК України.)

4.4. За змістом частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

4.5. Відповідно до частин 1 та другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

4.6. За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором позики, а також відшкодування завданої моральної шкоди.

(і) Щодо вимог про стягнення заборгованості за договором позики

5.2. Зі змісту оригіналу розписки від 01.09.2019 вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 5 (п`ять) тисяч доларів США, строком до 1 лютого 2020 року.

5.3. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

5.4. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що між сторонами не укладався договір позики, оскільки згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Саме таку розписку надано позивачем на підтвердження передання ним відповідачу грошових коштів.

5.5. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що зі змісту розписки не можна встановити суттєвих умов відносин позики, оскільки розписка від 01.09.2019 містить чітке зазначення про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 саме в борг грошових коштів із зазначенням суми та валюти, а також дату складення розписки, про передання коштів 01.09.2019, тобто містить усі суттєві умовами договору позики. При цьому, не зазначення у розписці місця передачі коштів правового значення не має, оскільки не є істотною умовою договору позики.

5.6. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що розписка не містить даних позикодавця, що має підтверджуватися його підписом, оскільки зі змісту розписки чітко вбачається, що позичені грошові кошти отримані від ОСОБА_1 , який є позивачем. При цьому законом не вимагається підписання розписки позикодавцем, а наявність оригіналу розписки саме у позивача свідчить, що саме він є позикодавцем коштів наданих відповідачу.

5.7. Крім того, відповідачем не надано жодних пояснень та не надано жодних доказів на підтвердження того, що між сторонами могли виникнути будь-які інші правовідносини, ніж ті, що виникають з договору позики, на підтвердження чого позивачем надано розписку від 01.09.2019.

5.8. Отже, виходячи з дійсного змісту та достовірності розписки від 01.09.2019, що стверджує факт отримання відповідачем від позивача суми коштів саме в борг на визначений період, зі строком його повернення, тобто місить істотні умови договору позики, судом встановлено наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики.

5.9. Суд звертає увагу, що договір позики є двостороннім правочином та після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

5.10. Враховуючи, що між сторонами було укладено договір позики, умови якого відповідачем не виконані, позичені відповідачем грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США позивачу в обумовлений сторонами строк до 01.02.2020 не повернені, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу.

5.11. Щодо суми грошових коштів, що підлягає стягнення з відповідача за невиконання ним зобов`язання із повернення позичених коштів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

5.12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц вказано, що заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. […] Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, […] належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не […] в національній валюті України. […]

5.13. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію з цього приводу у постанові від 04.07.2018 у справі № 14-134цс18, в якій вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

5.14. За вказаних обставин суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 5 (п`ять) тисяч доларів США, тобто саме у тій валюті, яка визначена у борговій розписці від 01.09.2019.

(іі) Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди

5.15. Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є її завдання.

5.16. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

5.17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

5.18. Ураховуючи доведеність факту невиконання відповідачем зобов`язання із повернення позивачу грошових коштів, що вказує на протиправність поведінки відповідача, суму коштів, що підлягала поверненню, тривалість протиправної поведінки відповідача, що тривала з 02.02.2020, тобто більше трьох років та продовжує тривати станом на час ухвалення цього рішення, розумні очікування позивача на повернення йому позичених коштів в обумовлений строк та тривалу неможливість розпорядження ним коштами, що мали бути своєчасно повернуті відповідачем, а також додаткові зусилля, яких позивач мав докласти для відновлення свої порушених прав, що на переконання суду вказує на понесення позивачем втрат немайнового характеру, які виходячи з принципів розумності та справедливості, можуть бути оцінені в розмірі 3 000 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. Ураховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1858 грн 44 коп. (2028,45 грн х 91,62 % задоволених вимог).

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 (три тисячі) гривен та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 858 (тисяча вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 44 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , гуртожиток

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_2

Головуючий суддя Костянтин ШАЛОТА