Справа № 466/2324/23
Провадження № 2/466/1217/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря судового засідання Мошовської М.-О.П.

з участю представника відповідача-адвоката Топалової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу ,

встановив:

08.03.2023 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення суми інфляційних втрат на трьох процентів річних від простроченої суми боргу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , 3% річних у розмірі 1 081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 7 588 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 34 коп.; витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп., покласти на відповідача; витрати на правову допомогу в розмірі: 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.2022 стягнуто зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_1 ) в користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНПП НОМЕР_2 ) 24820грн. виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908грн. судового збору та 2500,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак жодних зарахувань по справі та оплати Відповідачем частини заборгованості не було проведено.

Відтак, Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.2022 року досі не виконане.

Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня відкриття провадження у справі 22.09.2021 року по день подачі позову до суду 06.03.2023 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 7 588 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 34 коп. (деталізований розрахунок додається). Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 22.09.2021 року по 06.03.2023 року складає 1 081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 01.05.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні (а.с.26).

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його та представника відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Топалова А.Л. позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення, покликаючись на заперечення, які зазначені в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи (а.с.39-42).

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 10.07.2020 року в м. Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen» державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілю «Volkswagen» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача.

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2020 року по справі №466/5398/20, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

15.07.2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 820 грн. 00 коп., 908 грн. 00 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп.(а.с.10-11) .

02.08.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №7861354-02- 14-01 від 11.07.2019 року.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

21.09.2021 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Луців-Шумської Н.Л. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 466/7743/21.(а.с.12)

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

За ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду та застосовуючи відповідні норми права, суд дійшов висновку, що при розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Оскільки правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Крім того, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 21.03.2023 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/7743/21 виданого 09.09.2022 про стягнення із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 24280,00грн. виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908,00грн. судового збору та 2500,00 у відшкодування витрат на правову допомогу, закінчено, у зв`язку з його виконанням (а.с.60).

Як вбачається, з долучених до матеріалів справи копій квитанцій про оплату ОСОБА_2 , після відкриття виконавчого провадження 05.10.2022, здійснював погашення боргу перед стягувачем періодичними рівними платежами в розмірі 4000,00грн.: 04.11.2022, 05.12.2022, 01.01.2023, 14.01.2023, 02.02.2023, 20.02.2023, 02.03.2023, 20.03.2023 (а.с.61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68), що свідчить про належне виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.2022.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі встановлених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову, тому вважає фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу слід відмовити.

Вирішуючи даний позов, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, та в зв`язку із відмовою у задоволенні позову вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави суму судового збору в розмірі 858,88грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81- 83, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 858 грн.88 коп.

Позивач- фізична особа підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_4 ;

Відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя В. В. Свірідова