Провадження № 2-з/522/387/23
УХВАЛА

08 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Свячена Ю.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

03 листопада року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно щодо відчуження, розпорядження в інший спосіб, надання права користування, реконструкції, перепланування, поділу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення. Відповідач ОСОБА_2 , всупереч волі заявника, як законного володільця житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та за відсутності визначених законом правових підстав, чинить перешкоди заявнику у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом самовільного зайняття житлової квартири. 30.08.2023 року громадянин України ОСОБА_3 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті призначив Заявника ( ОСОБА_1 ), спадкоємцем належного йому майна, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О. та зареєстровано в реєстрі за №1185. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 21.10.2023 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №10119 та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.10.2023 р. 25.10.2023 р. заявник звернувся до приватного нотаріуса Запольської В.О. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74479000 від 25.10.2023 р. ОСОБА_3 був власником зазначеної квартири на підставі договору дарування, укладеного 01.07.2008 р. між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний). За часів життя, ОСОБА_3 повідомляв, що у вказаній квартирі разом з цивільною дружиною тимчасово мешкав Відповідач ОСОБА_2 . Одразу після смерті ОСОБА_3 , мешканців квартири було проінформовано про смерть власника квартири, на зустрічі з відповідачем, останньому було запропоновано залишити приміщення або укласти договір оренди на умовах заявника. Від пропозиції заявника відповідач ОСОБА_2 відмовився та повідомив, що проживає у квартирі тривалий час та докладатиме зусиль для оформлення речових прав на квартиру за будь-яких обставин. Тому заявник вважає, що в нього є достатні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 намагатиметься створити умови для обґрунтування правомірності свого перебування у квартирі заявника або реєстрації права власності шляхом зловживання цивільними правами.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов може забезпечуватися, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя відповідно до частин 9-10 ст.153ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11,12,81 Цивільного процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів),суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Проте заявником не надано достатніх доказів, та не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати на скільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Тому, на підставі вище викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви підлягає відмові.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду

Суддя: Свячена Ю.Б.