Справа №760/6472/20 2/760/2610/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся у березні 2020 року до суду з позовом до відповідача та просить стягнути 24971,21 грн. матеріальної шкоди та 15028,79 грн. морального збитку, витрати за визначення матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля «Мерседес-Бенц» AI 1105 у сумі 1200, судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Зазначає, що 01.08.2019 о 11 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) у м. Києві, поблизу вул. Солом`янська 2-а, напроти Київського апеляційного суду за участю маршрутного транспортного засобу БАЗ 07647 КА під керуванням ОСОБА_3 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 та відповідно на яку оформлено поліс цивільно-правовової відповідальності № АО/1311479 Страхової компанії «Страховий капітан» та за участі його автомобіля Мерседес - Бенц НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Солом`янского районного суду м. Києва від 11.10.19 у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 350 грн. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Діями ОСОБА_3 йому було завдано майнову шкоду у розмірі 24971, 21 грн, що підтверджується звітом про оцінку автомобіля МЕРСЕДЕС-БЕНЦ Е 200 д.р.н. НОМЕР_1 № 14/08/19 від 12.08.2019 експертного авто - товарознавчого дослідження автомобіля.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію маршрутного транспортного засобу БАЗ НОМЕР_2 та полісу цивільно-правовової відповідальності № АО/1311479, Страхової компанії «Страховий капітал» указаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_4 .

05.08.2019 ним подано повідомлення про указане ДТП до СК «Страховий капітал», яка зареєстрована за адресою, бульвар Шевченка, З3-б, м. Київ, рекомендованим листом.

Указане повідомлення повернено із відміткою про його неотримання представниками страхової компанії. На неодноразові дзвінки за офіційним номером страхової компанії жодної відповіді не отримано.

Зазначає, що у цей же день, 05.08.2019 ним подано заяву до МТ СБУ, Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154 щодо надання інформації чи є членом МТСБУ СК «Страховий капітал», чи сплачує членські внески, чи здійснює господарську діяльність.

Згідно інформації МТСБУ № 3.1-04/27090 від 23.08.2019, членство СК «Страховий капітал» припинено у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТ СБУ.

Указане підтверджується публікацією на офіційному сайті МТ СБУ від 04.07.2019. Таким чином, жодний витрат по відшкодуванню майнової шкоди СК «Страховий капітал» ні МТСБУ не виплачено.

До сьогоднішнього дня він не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно.

Зазначає, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.»

Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану.

Крім того, на тривалий час після ДТП довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні по роботі. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі відмовитись.

Розмір душевних страждань оцінює в 15028,79 грн.

Просить позов задовольнити.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 11 березня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою судді від 13.03.2020 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 13.03.2020 заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

01.06.2020 до суду надійшла позовна заява у новій редакції та заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 03.04.2020 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 15.09.2021 справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

10 січня 2022 року до суду надійшов відзив у якому відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, 14.01.2019 відповідач, ОСОБА_4 , надала довіреність (з правом передоручення) ОСОБА_5 на право володіння, користування та розпорядження належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 23.09.2006 автобус марки БАЗ А079.14 2006 р.в.. реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно довідки ТСЦ МВС № 8044 від 18.12.2021 № 8044/1325, ТЗ марки БАЗ, модель А079.14 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , 12.10.2019 на підставі довіреності від 14.01.2019, було перереєстровано ОСОБА_5 на нового власника МПП «Транспортник».

Зазначають, що враховуючи норми чинного законодавства та той факт, що відповідач, ОСОБА_4 , на момент вчинення ДТП не керувала автомобілем марки БАЗ А079Л4 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 та не є особою, винною у скоєнні ДТП, є підстави для висновку, що вона не вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Вказують, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до статті 1191 ЦК України.

Наявність трудових відносин між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки має підтверджуватись відповідними доказами, зокрема документами про наявність трудових відносин тощо. На виникнення зобов`язання володільця (власника) транспортного засобу щодо відшкодування заподіяної ним майнової шкоди впливають обставини, такі як в який саме час було заподіяно шкоду (під час виконання трудових чи службових обов`язків); чи було джерело підвищеної небезпеки надано працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно, неправомірно використав його в особистих цілях.

Крім того, відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України ві) 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудова обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, і останній відповідає перед нею в порядку регресу.

У свою чергу, позивач не надав жодного належного доказ наявності трудових відносин між відповідачем, ОСОБА_4 та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідач ОСОБА_4 не керувала ТЗ в момент скоєння ДТП, окрім іншого, не є особою, винною у скоєнні ДТП, позовні вимогу ОСОБА_1 не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Просить відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в повному обсязі.

28 вересня 2022 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про прийняття уточненої позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засідання позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача та третя особа у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 01.08.2019 о 11 год. 30 хв. в м. Києві, вул. Солом`янська, поблизу буд. 2А, керуючи транспортним засобом БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_2 не врахував безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz E 220, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янского районного суду м. Києва від 11.10.19 у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 350 грн. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Позивач, звертаючись до суду з позовом посилається на те, що діями ОСОБА_3 йому було завдано майнову шкоду у розмірі 24971,21 грн, що підтверджується звітом про оцінку автомобіля МЕРСЕДЕС-БЕНЦ Е 200 д.р.н. НОМЕР_1 № 14/08/19 від 12.08.2019 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію маршрутного транспортного засобу БАЗ НОМЕР_2 та полісу цивільно-правовової відповідальності № АО/1311479, Страхової компанії «Страховий капітал» указаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_4 .

05 серпня 2019 ним подано повідомлення про указане ДТП до СК «Страховий капітал рекомендованим листом.

Указане повідомлення повернено із відміткою про його неотримання представниками страхової компанії. На неодноразові дзвінки за офіційним номером страхової компанії жодної відповіді не отримано.

Зазначає, що у цей же день, 05.08.2019 ним подано заяву до МТ СБУ щодо надання інформації чи є членом МТСБУ СК «Страховий капітал», чи сплачує членські внески, чи здійснює господарську діяльність.

Згідно інформації МТСБУ № 3.1-04/27090 від 23.08.19, членство СК «Страховий капітал» припинено у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТ СБУ.

Указане підтверджується публікацією на офіційному сайті МТ СБУ від 04.07.19. Таким чином, жодний витрат по відшкодуванню майнової шкоди СК «Страховий капітал» ні МТСБУ не виплачено.

Враховуючи вищевикладене вважає, що саме власник автомобіля повинен відшкодувати заподіяні йому збитки.

На що суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Разом з тим, частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей у 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Крім того, за приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій під час керування транспортним засобом зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди у випадку відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність.

Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

З точки зору ч.1 ст.2 ЦПК України завдання та основні засади цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З даного аналізу випливає, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач у позовній заяві, як на порушника своїх прав.

Тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов.

Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не заявить клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, суд у такому позові відмовляє.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено, що 14.01.2019 відповідач, ОСОБА_4 , надала довіреність (з правом передоручення) ОСОБА_5 на право володіння, користування та розпорядження належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 23.09.2006 автобус марки БАЗ А079.14 2006 р.в.. реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідальність власника вказаного автомобіля була застрахована Страховою компанією «Страховий капітал» ні підставі полісу цивільно-правовової відповідальності № АО/1311479, що підтверджується копією додатку до схеми ДТП.

Згідно довідки ТСЦ МВС № 8044 від 18.12.2021 № 8044/1325, ТЗ марки БАЗ, модель А079.14 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , 12.10.2019 на підставі довіреності від 14.01.2019, було перереєстровано ОСОБА_5 на нового власника МПП «Транспортник».

Також з матеріалів справи вбачається, що винним у ДТП визнано ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи норми чинного законодавства та той факт, що відповідач, ОСОБА_4 , на момент вчинення ДТП не керувала автомобілем марки БАЗ А079Л4 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 та не є особою, винною у скоєнні ДТП, є підстави для висновку про відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.