ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8663/23 Справа № 191/956/23 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатова Марина Сергіївна, ОСОБА_2 ) на дії та бездіяльність державного виконавця, про зобов`язання врахувати квитанції про сплату грошових коштів як сплату аліментів, зобов`язання вилучити запис з реєстру боржників,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. В обґрунтування заявник посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021року у справі № 201/10530/21 з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 , в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно та про стягнення з нього аліментів на користь дружини ОСОБА_2 , в розмірі по 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років, починаючи стягнення з 13.10.2021року. Виконавчий лист виданий 17.01.2022року.

Державним виконавцем Синельниківського ВДВС Курбатовою М.С. 23.06.2022 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанову направлено для виконання на адресу АТ КБ «Приватбанк» за місцем роботи боржника.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати AT КБ «Приватбанк» відносно ОСОБА_1 за постановою від 23.06.2022 року відрахування розпочалися з серпня 2022 року по жовтень 2022 року. У зв`язку з тим, що виконавчий лист ще не надійшов на адресу роботи AT КБ «Приватбанк» для виконання, щоб не було заборгованості по сплаті аліментів на доньку ОСОБА_4 і дружину, заявник самостійно перераховував грошові кошти на картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 ..

Після звільнення 14.11.2022 року з AT КБ «Приватбанк» він не мав роботи до 15.12.2022 року, а з 15.12.2022 року почав працювати в Укрпошті. Тож за жовтень - грудень 2022 року знову самостійно перераховував кошти на ту ж картку ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості від 03.11.2022 року за заявником наявна заборгованість в сумі 74 936,90 грн., а від 17.02.2023 року в сумі 97817,50 грн., яка виникла у зв`язку з тривалим розглядом справи про стягнення аліментів, направлення державним виконавцем постанови і направлення її для виконання до місця роботи, відмові у зарахуванні самостійно перерахованих коштів. Вина заявника у виникненні заборгованості відсутня.

Ще до початку відрахування грошових коштів у виконавчому провадження, заявник добровільно виплачував грошові кошти щомісячно, у період з 16.11.2021року по 19.10.2022 року та 21.01.2023 року сплатив 103618,15 грн.

Розрахунки заборгованості державний виконавець здійснила без урахування наявних у матеріалах квитанцій про самостійну сплату заявником аліментів, хоча він звертався до державного виконавця щодо зарахування сплачених грошових коштів на картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 , усно і письмово, але державним виконавцем спочатку повідомлено, шо ці грошові кошти зараховані, потім письмово повідомила, що підставою неврахування наданих квитанцій стала відсутність на платіжних документах призначення платежу «аліменти», хоча у 9-ти квитанціях є призначення «для дочки».

Заявник перераховував кошти саме в якості аліментів, оскільки не був зобов`язаний перераховувати інших коштів. Кошти в якості аліментів перераховувалися в більшості випадків через мобільні додатки «Приват 24» з карткового рахунку НОМЕР_2 на картковий рахунок НОМЕР_1 . Під час переведення коштів із карткового рахунку у вказаних мобільних додатках не передбачено можливості вказувати призначення платежу «аліменти».

Між ним і стягувачем ОСОБА_2 відсутні будь-які інші зобов`язання, окрім сплати аліментів. Ці грошові перекази мали регулярний характер, здійснювалися після ухвалення рішення і до пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Просив визнати дії державного виконавця незаконними, зобов`язати Синельниківський ВДВС врахувати надані заявником квитанції про сплату грошових коштів за період з 16.11.2021 року по 19.10.2022року та за 21.01.2023року на загальну суму 103618, 15 грн., як сплату аліментів відповідно до виконавчого листа № 201/10530/23, зобов`язати Синельниківський ВДВС вилучити запис про внесення заявника до Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатової Марини Сергіївни щодо не зарахування у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 без врахування квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 6999,98 грн.

Зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 з урахуванням квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 аліментів на загальну суму 6999,98 грн.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги в повному обсязі. Вважає,що ухвала суду не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права. Добровільних домовленостей між ним та колишньою дружиною не було, додаткових витрат на дитину не було присуджено, на які посилається суд першої інстанції. Отже квитанції підтверджують сплату аліментів, які не були враховані виконавцем та судом із за того, що вони не містять вказівка що це сплата аліментів.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 .. Інші учасники в судове засілання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване овідомлення про вручення повістки. (а.с.225-228 т.2 ).

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстації виходив із того, що надані заявником виписки із банківського рахунку про перерахування коштів на картку ОСОБА_2 без зазначення, що ці кошти направлені саме для сплати аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак ці платежі правильно не враховані державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, так як вони можуть бути як додаткові витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Лише дві квитанції на суму 4999,98 грн. та 2000,00 грн. перераховані як аліменти із зазначенням слова «аліменти», всього 6999,98 грн. Призначення платежу «аліменти» наявне у квитанціях від 10.12.2022р. та від 31.12.2022р., тому державний виконавець мав зарахувати їх у рахунок сплати аліментів на виконання рішення суду. За наявності заборгованості відсутні підстави для виключення боржника з єдиного реєстру боржників.

Такий висновок не повністю відповідає встановленим обставинам та нормам матеріалнього і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021року у справі № 201/10530/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 , в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно та про стягнення з аліментів на користь дружини ОСОБА_2 , в розмірі по 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою трьох років, починаючи стягнення з 13.10.2021року. На виконання рішення був виданий виконавчий лист.

04.02.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Синельниківського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, у якій вказала, що її банківський рахунок в AT КБ «Приватбанк» відкритий на дівоче прізвище « ОСОБА_5 », просить державного виконавця перераховувати грошові кошти на банківський рахунок, відкритий на «Кравцова» ОСОБА_6 . Боржник ОСОБА_1 працює в AT КБ «Приватбанк» та отримує заробітну плату.

Також вказала реквізити для стягнення з боржника коштів: одержувач - ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер одержувача НОМЕР_3 , банк AT КБ «ПриватБанк», р/р одержувача НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , МФО банку 305299, код ЄДРПОУ банку 14360570 (а.с. 21, 22 т. 2).

Постановою державного виконавця Синельниківського ВДВС від 17.02.2022 року відкрито виконавче провадження.

До скарги додано платіжні інструкції Приватбанку, згідно яких ОСОБА_1 перераховував кошти на імя ОСОБА_2 на рахунок, який було зазначено в заяві ОСОБА_2 при зверненн до виконавчої служби з виконавчим листом та в розпорядженнях державного виконавця із зазначенням платежу «для дочки» - 21.11.2021 року в сумі 1500 грн.;24.12.2021 року в сумі 7500;03.12.2021 року в сумі 1200 грн.; 16.11.2021 року на суму 1000 грн.; 19.11.2021 року в сумі 3500 грн.;15.12.2021 року на суму 1000 грн.; 25.11.2021 року на суму 600 грн.; 30.12.2021 року на суму 3000 грн.; 20.12.2021 рку на суму 7000 грн. Інші перекази містили вказівку «переказ власних коштів». Загальна сума переказів склала 104118 грн.15 коп..

Зазначені перекази на карту Приватбанку ім`я ОСОБА_2 через додаток ПРИВАТ 24 підтверджені випискою АТ КБ`Приватбанк» по витратам по картці ОСОБА_8 за період з 14.10.2021 року по 14.10.2022 року.(а.с.60 т.2)

16.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, у якій зазначив про те, що у зв`язку із тим, що відрахування за виконавчим листом почалися з серпня 2022 року, що б не виникла заборгованість, він робив щомісячні відрахування, починаючи з листопада 2021 року на картку ОСОБА_2 , але не вказував призначення платежу «аліменти», просив дані відрахування зарахувати як аліменти, долучивши копії довідок з банківського рахунку та довідку із податкової служби (а.с. 58 - 61 т. 2).

Листом від 25.11.2022 року № 43234 державний виконавець Синельниківського ВДВС повідомив заявника, що надані останнім квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги при перерахуванні суми боргу по аліментах, так як не вказано призначеня платежу-оплата аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону Україи «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Пунктом 2,3 частини4 розділу ХУ1 Інструкції з організації примусового виконання рішень вказано, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомсостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв або розписок стягувача; інших докімекнтів,що відображають отримання боржникм доходу або сплату ним аліментів..

05.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, у якій просив зарахувати переказані ним кошти за 10.12.2022 року в сумі 4999,98 грн., за 31.12.2022 року в сумі 2000 грн., за 21.01.2023 року в сумі 2800,00 грн. як сплату аліментів на дитину ОСОБА_9 та на дружину ОСОБА_2 , надати довідку про заборгованість, долучивши квитанції. Так у квитанції від 10.12.2022 року на суму 4999,98 грн. вказано призначення платежу «аліменти», у квитанції від 31.12.2022 року на суму 2000 грн. вказано призначення платежу «аліменти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 » .

Перерахування коштів ОСОБА_1 в сумі 103618,15грн. на картку ОСОБА_2 підтверджується платіжними інструкціями ПАТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_2 в заяві не запречувала отримання зазначених коштів від заявника, однак зазначила, що всі ці суми були витрачені на нього і на неї, зокрема їжа,одяг, комунальні послуги (а.с.149 т.1).

Проте в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023року у справі № 201/9165/22 про розірвання шлюбу між сторонами встановлено, що фактичні шлюбні відносини припинені між сторонами у 2021 році. ( а.с.145 т.2). Доказів того , що між сторонами були якісь домовленості про те, що заявник буде нести в зазначений період витрати на одяг, комунальні послуги чи додаткові витрати на дитину не надано. Такі витрати можуть бути стягнуті за рішенням суду.

Зі змісту відповіді, наданої державним виконавцем, вбачається, що грошові кошти боржника, які ним перераховувались на особистий рахунок стягувача не були враховані лише на підставі того, що стягувачем не було надано підтвердження отримання коштів, які в наданих боржником копіях квитанцій, зазначені як «переказ на карту ОСОБА_2 », що не підтверджує отримання даних коштів в рахунок погашення аліментів.

Обгрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 стверджував, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 та дружини ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021року у справі № 201/10530/21.

Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 суду не надано. Доказів на підтвердження того, що кошти, які зазначені в квитанціях, що надав боржник, є особистим зобов`язанням боржника перед ОСОБА_2 і відношення до аліментів не мають також не надано.

Встановлено, що у період з 16 листопада 2021 року по 19 жовтня 2022 року та 21 січня 2023 року ОСОБА_1 переказував через ПАТ КБ «ПриватБанк» на картку, яка належить ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 101618,15 грн.

Вказані обставини учасниками справи не заперечуються і у повній мірі підтверджуються обставинами справи, зокрема, квитанціями ПАТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_1 стверджує, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_2 , стягнутих з нього рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 року у справі № 201/10530/21.

Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання банківських переказів від боржника у період з 16 листопада 2021 року по 19 жовтня 2022 року та 21 січня 2023 року.

Посилання на відсутність призначення платежу «сплата аліментів» у наданих ОСОБА_1 платіжних інструкціях не може бути прийнятим до уваги, так як при грошових переказах через термінал самообслуговування ПАТ КБ «ПриватБанк» у платника була відсутня технічна можливість самостійно вказувати призначення платежу, всі платежі позначалися як «переказ власних коштів» та «для дочки».

І це не є підставою для неврахування їх при визначенні розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Державним виконавцем безпідставно не прийнято до уваги надані зачвником квитанції про добровільне погашення заборгованості по аліментам.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд першої інстанції не врахував, що скаржником доведено сплату аліментів у загальній сумі 103618,15 грн на користь ОСОБА_2 на утримання доньки та дружини, та дійшов до помилкового висновку про задовлення позовних вимог лише в частині сплати 6999,98 грн.

За таких обставин наявні підстави для скасування судового рішення в частині визнання неправомірними дій державного виконавця лише в частині не зарахування сплачених сум та зобов`язання зарахувати сплачені суми в частині та ухвалення нового рішення в цій частині про задоволення скарги заявника.

Згідно стаття 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання щодо виключення заявника з Єдиного реєстру боржників буде вирішено при наявності підстав, передбачених ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» і обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги в цій частині.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки колегією суддів встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, то є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення судуд першої інстанції і ухвалення нового в частині визнання неправомірними дій державного виконавця в частині не зарахування сплачених сум в рахунок сплати аліментів та зобов`язання зарахувати сплачені суми в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.368, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року в частині визнання неправомірними дії державного виконавця та зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням квитанцій про сплату аліментів на загальну суму 6999,98 грн. скасувати.

Визнати дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатової Марини Сергіївни щодо не зарахування у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 103618,15 грн. неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 з урахуванням квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 103618,15 грн (сто три тисячі шістсот вісімнадцять грн..15 коп.).

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2023 року.

Судді: