Справа № 367/4001/20
Провадження №2/367/1010/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

за участі секретаря Балинської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця - ОСОБА_2 про стягнення суми заподіяної шкоди,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця - ОСОБА_2 про стягнення суми заподіяної шкоди. В обгрунтування позову зазначено, що 23 червня 2019 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) та ОСОБА_1 (надалі - Позивач) було укладено Договір поставки та виконання робіт № 172 (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору, Продавець (Відповідач) зобов`язався поставити та змонтувати товар (Павильон для басейну Classic), а, в свою чергу, Покупець (Позивач) зобов`язався прийняти товар і результати роботи з його монтування та оплатити їх зартість (п. 1.1 Договору).

Продавець (Відповідач) зобов`язався виготовити товар протягом 40 робочих днів, а також почати монтування згідно будівельної готовності площадки біля басейну, з Покупець (Позивач) зобов`язався в день монтажу прийняти товар та результати робіт з його монтування, (п. 1.2 Договору).

Прийом-передача товару та виконання робіт з його монтажу повинно було здійснено за адресою: АДРЕСА_1 (п. 3.1. Договору).

Загальна вартість по даному Договору вираховувалась як сума відповідних специфікацій і складає не більше 223 800 (двісті двадцять три тисячі вісімсот). Розрахунок за цим Договором здійснюється в наступному порядку: грошові кошти у розмірі (75%) 168 000,00 грн.; грошові кошти у розмірі (25%) 56 000,00 грн. Остаточний розрахунок здійснюється Покупцем (Позивачем) після доставки монтажу) Товару (п. 4.1 Договору).

При порушенні Покупцем (Позивачем) термінів оплати, встановлених у розділі 4 дього Договору, Покупець (Позивач) зобов`язаний перерахувати на банківський рахунок Продавця (Відповідача) прострочений платіж в повному обсязі, а також сплатити пеню в розмірі 0,2% від суми Договору за кожний прострочений день (п. 5.1 Договору).

При порушенні Продавцем (Відповідачем) строків передачі товару та виконання робіт по його монтажу, за умови відсутності винних дій з боку Покупця (Позивача), Продавець (Відповідач) сплачує Покупцю (Позивачу) пеню в розмірі 0,2% від суми Договору за кожний прострочений день (п. 5.2 Договору).

На виконання умов Договору Позивач сплатив, а Відповідач отримав 168 000,00 грн. згідно пункту 4.3.1.

Відповідач повинен був згідно умов Договору виготовити Товар по 19 серпня 2019 року включно, а також почати монтування згідно будівельної готовності площадки біля басейну.

Однак, у порушення умов Договору Відповідав не виготовив Товар та не розпочав монтування по сьогоднішній день, чим порушує права та законні інтереси Позивача, який сплатив необхідну суму коштів за договором.

На підставі викладеного, Позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заподіяної шкоди в розмірі 168 000 гривень 00 копійок, пені у розмірі 102 816 гривень 00 копійок та всього на загальну суму 270 816 гривень 00 копійок; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 27.07.2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 30.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_3 звільнено у відставку.

Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 22.09.2021 року № 58 справу № 367/4001/20 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року справу № 367/4001/20 передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 20.10.2021 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 367/4001/20 та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

03.02.2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають в повному обсязі та вважають їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. По- перше, 23 червня 2019 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав бути укладений Договір поставки та виконання робіт № 172. Позивач отримав зразок Договору, проте на місці його не підписав та взяв додому ознайомитись. Однак, Договір в подальшому між сторонами укладено так і не було, що підтверджується відсутністю підпису Позивача в Договорі у графі «Покупець». По-друге, твердження Позивача про сплату ним на виконання Договору та отримання Відповідачем коштів у сумі 168 000,00 грн. не відповідають дійсності. Так, в копії Договору, наданої Позивачем, відсутній підпис Відповідача про отримання ним будь-яких коштів, а підпис навпроти графи « ОСОБА_2 » стоїть однозначно не Відповідача. Також копія Договору, надана Позивачем не містить дати отримання Відповідачем коштів у сумі 168 000,00 грн.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 15.11.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та редставник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив провести розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача та його представника, в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, що 23 червня 2019 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 надано ОСОБА_1 проект Договору поставки та виконання робіт № 172.

Відповідно до п. 1.1. проекту Договору, Продавець зобов`язується поставити та змонтувати товар у відповідності до Специфікації, а, в свою чергу, Покупець зобов`язується прийняти товар і результати роботи з його монтування та оплатити їх зартість.

Згідно з п. 1.2 проекту Договору Продавець зобов`язується виготовити товар протягом 40 робочих днів, а також почати монтування згідно будівельної готовності площадки біля басейну, з Покупець зобов`язується в день монтажу прийняти товар та результати робіт з його монтування.

Прийом-передача товару та виконання робіт з його монтажу повинно було здійснено за адресою: АДРЕСА_1 (п. 3.1. проекту Договору).

Загальна вартість по даному проету Договору вираховувалась як сума відповідних специфікацій і складає не більше 223 800 грн. (п. 4.1 проекту Договору). Розрахунок за цим Договором здійснюється в наступному порядку: грошові кошти у розмірі (75%) 168 000,00 грн. (п. 4.3.1. проекту Договору); грошові кошти у розмірі (25%) 56 000,00 грн. (п. 4.3.2. проекту Договору). Остаточний розрахунок здійснюється Покупцем після доставки (монтування) Товару (п. 4.3.3. проекту Договору).

При порушенні Покупцем термінів оплати, встановлених у розділі 4 проекту Договору, Покупець зобов`язаний перерахувати на банківський рахунок Продавця прострочений платіж в повному обсязі, а також сплатити пеню в розмірі 0,2% від суми Договору за кожний прострочений день (п. 5.1 проекту Договору).

При порушенні Продавцем строків передачі товару та виконання робіт по його монтажу, за умови відсутності винних дій з боку Покупця, Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,2% від суми Договору за кожний прострочений день (п. 5.2. пректу Договору).

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами (п. 1).

Згідно положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Згідно статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків (ч. 1). Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ч. 2).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2).

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2). Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 3). Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (ч. 4).

Отже, якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, то він вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що задоговором поставкипродавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або вінших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір поставки має спільну з договором купівлі-продажу економічну природу (платна передача товару від одного суб`єкта до іншого). Проте договір поставки позначений рядом особливостей, які закріплено в законодавстві. За договором поставки постачальник, який є підприємцем, зобов`язується в обумовлені строки передати у власність (повне господарське відання чи оперативне управління) покупцю товар, призначений для підприємницької діяльності чи інших цілей, не пов`язаних з особистим споживанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього визначену ціну.

Договір поставки має такі відмінні риси: сторонами договору є підприємці, тобто підприємства будь-якої організаційної форми і громадяни-підприємці; постачальником товару може бутияк його виготовлювач, так і посередницька організація,яка реалізує товари; покупцем виступає суб`єкт, який одержує товар для виробничого споживання чи для наступної реалізації громадянам-споживачам. На противагу договору поставки, договір купівлі-продажу може бути укладений між будь-якими суб`єктами - як між підприємцями, так і між громадянами; предметом поставки є товар, призначений для ведення підприємницької діяльності чи іншої діяльності, яка не пов`язана з особистим споживанням. Предметом поставки не можуть бути цінні папери, майнові права. Як правило, товари визначаються родовими ознаками,але можуть бути товари індивідуального виготовлення; характерною ознакою договору поставки можна вважати тривалий характер взаємовідносин сторін. Поставка товарів може здійснюватись не одноразово, а декількома партіями; особливістю договору поставки є також те, що укладення договору і передача товару не збігаються в часі; остання, як правило, має відбуватися пізніше. Товар, що його належить поставити, до часу оформлення договору може бути відсутнім у натурі.

Як вбачається з копії Договору поставки та виконання робіт №172 від 23.06.2019 року, проект даного Договору у графі «Продавець» підписаний ОСОБА_2 та містить печатку ФОП ОСОБА_5 .. Втім копія даного Договору не містить підпису позивача у графі «Покупець», тобто не підписаний ОСОБА_1 ..

Крім того доводи Позивача про сплату ним на виконання Договору та отримання Відповідачем коштів у сумі 168 000,00 грн. не знайшли свого підтвердження. Так, в копії наданого позивачем Договору, відсутній підпис Відповідача про отримання ним будь-яких коштів, а підпис навпроти графи « ОСОБА_2 » відрізняється від підпису ОСОБА_2 у графі «Продавець», а також відсутня дата отримання Відповідачем коштів у сумі 168 000,00 грн.

Будь-яких інших доказів про сплату Позивачем на користь Відповідача суми у розмірі 168 000,00 грн. матеріали справи не містять.

Слід також зазначити, що у п. 1.1. проекту Договору, є посилання на Додаток №1 (Специфікація), що є невід`ємною частиною Договору. Втім до матеріалів справи його долучено не було, що позбавляє можливості суд встановити чи було сторонами погоджено та підписано дану Специфікацію та який товар необхідно поставити та змонтувати у відповідності до Специфікації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 за своєю суттю застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, частина третя статті 39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності, саме ОСОБА_1 , як позивач у справі та особа, яка стверджує про порушення відповідачем зобов`язань за Договором, мав довести ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Проте, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків та штрафних санкцій у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Договору, позивач не надає доказів належного виконання зі свого боку умов спірного Договору, а саме доказів вчинення належних дій для укладання такого Договору.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

За таких обставин, оскільки доказів належного укладення спірного Договору матеріали справи не містять, а доказів протилежного позивачем не надано, суд не вбачає правових підстав для покладення на відповідача майнової відповідальності у вигляді збитків та штрафних санкцій за невиконання умов такого Договору.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі № № 922/1246/21.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на позивача.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 205, 207, 208, 638, 639 ЦК України, статтями 4,12,81, 142, 263-268 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця - ОСОБА_2 про стягнення суми заподіяної шкоди відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам по справі для відома.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційної провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова