Справа № 308/6300/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Придачук О.А.
за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання представника відповідача адвоката Колотухи Івана Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту
18.10.2023 року адвокат Колотуха І.О. подав до суду клопотання, згідно якого просить ухвалити додаткове рішення у справі № 308/6300/18 про стягнення судових витрат, зокрема, судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що клопотання про розподіл судових витрат у справі заявлялося представником позивача у судовому процесі, однак не було вирішено судом при ухваленні рішення у справі.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд розглядає клопотання за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи № 308/6300/18 суд доходить наступного.
Судом встановлено, що у провадженні Ужгородського міського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту.
20.09.2023 року у вказаній цивільній справі ухвалено рішення згідно з яким позов задоволено.
Питання щодо розподілу судових витрат у рішенні суду не вирішено.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з приписами ч.2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частинами 6-9 ст. 139 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на оплату послуг експерта не заявляла.
Відповідно до положень ч.,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу та зазначила, що на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 неодноразово зазначав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Однак, позивачем не додано до клопотання про стягнення витрат на правову допомогу договору про надання правової допомоги б/н від 01.12.2014 року, який зазначений ордері адвоката, чи іншого договору, який урегульовує відносини між адвокатом та позивачем у справі, зокрема, оплати послуг адвоката (гонорар) і правила розрахунків, а також документів, які свідчать про оплату послуг адвоката чи виставлення позивачу відповідного рахунку.
А тому суд приходить до висновку, що заява позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту до задоволення не підлягає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 133-134, 137, 141, 270, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Клопотання представника відповідача адвоката Колотухи Івана Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Суддя: О.А. Придачук