УХВАЛА

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 370/1807/20

провадження № 61-11184ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину - заяви від 17 грудня 2014 року про зарахування однорідних зустрічних вимог,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до фізичної особи -підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», укладений 05 травня 2015 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним О. М., зареєстрований у реєстрі за № 330.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсною заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року вимоги первісного та зустрічного позовів залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційні скарги ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог. Визнано недійсним правочин - заяву від 17 грудня 2014 року про зарахування однорідних зустрічних вимог, що укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В іншій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 11 листопада 2022 року через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 рокуу цій справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2022 року справу № 370/1807/20 призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю. Судді, які входять до складу колегії: Коротун В. М., Червинська М. Є.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків. Зокрема, запропоновано надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження, визначених статтею 389 ЦПК України, докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги та квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 26 січня 2023 року № 124/0/226-23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з відрядженням судді Бурлакова С. Ю. до Вищої ради правосуддя.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю. Судді, які входять до складу колегії: Погрібний С. О., Ступак О. В.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У строк, визначений в ухвалі, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 17 лютого 2023 року через систему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду клопотання про продовження строку усунення недоліків касаційної скарги, оскільки до теперішнього часу повний текст постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року заявником не отримано.

На підтвердження зазначеної обставини заявником додано копію листа Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року, відповідно до змісту якого, на час формування цього листа електронний примірник постанови суду апеляційної інстанції від 10 листопада 2022 року у справі № 370/1807/20 в автоматизованій системі документообігу суду відсутній.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

21 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 через систему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду заяву про продовження строку усунення недоліків касаційної скарги, оскільки до цього часу повний текст постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року заявником не отримано.

На підтвердження зазначеної обставини заявником додано копію скарги до Вищої ради правосуддя на дії судді.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

02 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 через систему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду заяву про продовження строку усунення недоліків касаційної скарги, оскільки на момент подання заяви повний текст постанови від 10 листопада 2022 року апеляційним судом не складено, тому заявник не має можливості усунути недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У строк, визначений в ухвалі, заявником усунуто недоліки касаційної скарги, зокрема надав до суду: квитанцію про сплату судового збору у встановленому законом розмірі, нову редакцію касаційної скарги та докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги.

У новій редакції касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_2 залишити без змін, а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 11 грудня 2019 року у справі № 359/10663/18, у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17, від 16 травня 2018 року у справі № 910/17770/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 910/21683/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 09 квітня 2019 року у справі № 903/394/18, від 17 листопада 2018 року у справі № 911/205/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Водночас, посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник просить відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 05 листопада 2019 року у справі № 914/2326/18, від 14 липня 2020 року у справі № 910/10471/19, які застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд звертає увагу заявника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу.

Проте скаржник не навів обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, натомість висловив свою незгоду із висновками судів попередніх інстанцій.

Також представник заявника посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості визнати недійсним зарахування зустрічних однорідних вимог за двосторонньою угодою сторін (повноцінним двостороннім правочином) з підстав виникнення після зарахування спору щодо наявності заборгованості у однієї зі сторін та за відсутності законодавчої заборони на таке зарахування (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Суд наголошує, що, посилаючись на наявність підстав для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, представник заявника не вказав норму матеріального права яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій та щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій, не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Відтак, зазначені посилання на пункти 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України не можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга обґрунтована також порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, необґрунтованим відхиленням клопотання про закриття провадження у справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже є підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів зазначеної справи.

Додатково ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Серпутька Я. С. звернувся до Верховного Суду з клопотанням про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.

Клопотання заявник обґрунтовує тим, що оскаржувані судові рішення постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що може призвести до ухвалення судом касаційної інстанції рішення про їх скасування. Відтак, у випадку скасування їх Верховним Судом, за умови незупинення дії постанови протягом касаційного розгляду справи, можуть бути вчинені дії, які буде неможливо виправити. Зокрема, у випадку скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні № 0000588, ФОП ОСОБА_2 може реалізувати власний неправомірний намір щодо заволодіння майном заявника.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України, частини першої статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом статті 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, зокрема, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в окремих випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 не свідчать про нагальну необхідність зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, зводяться лише до вірогідності настання негативних наслідків, тому на підставі статті 436 ЦПК України, Суд відмовляє у його задоволенні.

Водночас, ОСОБА_2 подано до Верховного Суду клопотання про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та повернення касаційної скарги.

Клопотання про повернення касаційної скарги обґрунтовується тим, що касаційна скарга подана через підсистему «Електронний суд», однак заявником не виконано вимоги частини сьомої статті 43 ЦПК України, копії касаційної скарги на адресу ОСОБА_2 не направлено.

Верховний Суд відхиляє такі доводи ОСОБА_2 , оскільки на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 надано до Верховного Суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги, зокрема і ОСОБА_2 . Відтак відсутні підстави для повернення касаційної скарги із зазначених підстав.

Клопотання ОСОБА_2 про відмову у відкритті касаційного провадження обґрунтовується тим, що законність постанови апеляційного суду не викликає сумнівів, а наміри ОСОБА_1 не стосуються захисту своїх прав та спрямовані на ухилення від виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Підстави, за яких Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, визначені у частинах другій, третій та четвертій статті 394 ЦПК України. Як зазначено, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, а ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих доводів на підтвердження своєї позиції, тому Верховний Суд залишає без задоволення клопотання про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину - заяви від 17 грудня 2014 року про зарахування однорідних зустрічних вимог, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.

Витребувати з Макарівського районного суду Київської області матеріали зазначеної цивільної справи № 370/1807/20.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.

Відмовити у задоволенні клопотань фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про повернення касаційної скарги та відмову у відкритті касаційного провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак