Провадження № 2/185/3508/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 листопада 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М. з участю секретаря судового засідання Бублик А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно,
18 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно.
Позивач посилається на те, що 07 лютого 2003 року він уклав з відповідачем усний договір купівлі-продажу, згідно якого придбав у власність об`єкт нерухомого майна гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 . Договір не був оформлений письмово і відповідно не був нотаріально посвідчений. Однак між сторонами було погоджено всі істотні умови договору купівлі-продажу і було домовлено оформити договір нотаріально після того, як у відповідача покращиться стан здоров`я.
На підтвердження правочину позивач сплатив відповідачу повну вартість гаражу за домовленістю у сумі 5500 грн, а відповідач передав позивачу у власність зазначене нерухоме майно. Відповідач написав власноручно розписку про отримання коштів за проданий гараж у присутності свідків. Під час передачі грошей позивач отримав документи на гараж та ключі.
До теперішнього часу позивач користується гаражем. Однак відповідач відмовляється підготувати документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Позивач в односторонньому порядку неспроможний оформити право власності на придбаний об`єкт нерухомого майна.
-визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , укладений у вигляді розписки 07 лютого 2003 року,
-визнати за ним право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.
22 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження повідомленням (викликом) сторін.
Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої він підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого на теперішній час невідоме, викликався у судове засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з частиною 11 статті 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи згідно з положеннями статті 280 ЦПК України.
07 лютого 2003 року ОСОБА_2 була написана розписка, згідно якої він взяв грошові кошти у розмірі 5500 грн у ОСОБА_1 за гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 . (а.с.9)
У цій розписці ОСОБА_2 зазначив, що у зв`язку з поганим станом здоров`я він не може оформити договір купівлі-продажу гаражу у нотаріуса і «у випадку не оформлення гаражу до 01 січня 2004 року залишає право на ОСОБА_1 ».
За змістом цієї розписки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість стосовно купівлі-продажу спірного гаражу. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти і передав гараж у користування.
Однак нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна відсутній.
Станом на день досягнення між сторонами домовленості стосовно купівлі-продажу гаражу (07 лютого 2003 року) був чинним Цивільний кодекс Української РСР (ЦК УРСР).
Згідно статті 4 ЦК УРСР, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян
і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.
Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають зокрема з з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як визначалося статтею 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 128 ЦК УРСР передбачалося, що право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно статті 49 Закону України «Про власність», який був чинним станом на 07 лютого 2003 року, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.
Володіння спірним майном ОСОБА_2 станом на 07 лютого 2003 року є правомірним, оскільки було в подальшому визнане рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-4139/08 від 06 серпня 2008 року.
Розпискою ОСОБА_2 від 07 лютого 2003 року підтверджується укладення між сторонами угоди купівлі-продажу гаражу. Згідно діючого на той час законодавства не вимагалося обов`язкове нотаріальне посвідчення такої угоди.
ЦК УРСР вимагалося нотаріальне посвідчення договорів купівлі продажу лише жилого будинку (стаття 227) та будівельних матеріалів (стаття 227-1).
Згідно статті 154 ЦК УРСР, коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась.
Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.
Таким чином судом установлено, що 07 лютого 2003 року між сторонами було досягнуто домовленість щодо купівлі-продажу гаражу і ця домовленість оформлена розпискою продавця ОСОБА_2 , яку він надав покупцеві ОСОБА_1 . Така домовленість та її оформлення не суперечили діючому на той час законодавству. Умови цієї домовленості були повністю виконані, а саме ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти і передав позивачу гараж, яким позивач володіє та користується до теперішнього часу.
Тому наявні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , укладеного 07 лютого 2003 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , оформленого розпискою ОСОБА_3 , та визнання права власності на зазначене майно за позивачем.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. (а.с.1)
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати на сплату судового збору, підтверджені належним чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд
Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 .
Визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , укладений 07 лютого 2003 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , оформлений розпискою ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж, розташований за адресою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1073 (тисяча сімдесят три) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

- ОСОБА_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя У.М. Болдирєва