Справа № 569/6968/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретаря судових засідань Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2023 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 16 вересня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2021 року шлюб розірвано та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову до суду - 13 серпня 2021 року і до досягнення сином повноліття. Відповідач станом на 28.02.2023 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 33 590,12 грн. Враховуючи, що заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він будучи обізнаним про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина, не сплачував аліменти щомісячно в повному розмірі. В зв`язку з викладеним, просить стягнути з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 13.08.2021 р. по 28.02.2023 р. в розмірі 33 590, 12 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

10 липня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві відповідач зазначає, що у 2022 року у нього було діагностовано тяжке хронічне прогресуюче захворювання - нецукровий діабет (важка форма). Ця хвороба характеризується розвитком серйозних ускладнень, що потребують дорогого лікування, є однією з основних причин передчасної смертності. Це дуже рідкісне захворювання, тому остаточному його діагностуванню передували місяці дороговартісних обстежень, що в свою чергу позбавило його можливості працювати та відповідно сплачувати аліменти. 03.02.2023 року позивачу було призначено III групу інвалідності. Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_6 , організація його поховання в повному обсязі лягла на нього та знову потягла значних фінансових затрат. Як результат у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Зазначає, що він в жодному випадку не ухилявся від сплати аліментів та платив їх при наявності коштів, що в свою чергу підтверджується як квитанціями сплату аліментів так і розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. В зв`язку з погіршенням його матеріального стану, пов`язаного зі станом здоров`я, просив відмовити в задоволенні позову.

26 липня 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій просить позов задоволити, зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася за період з 13.08.2021 року по 28.02.2023 року. До 03.02.2023 року відповідач був повністю працездатним.

Як вбачється з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісісю серія 12 ААВ № 483978 від 03.02.2023 року, яка була додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, що у пункті 12. «Висновок про умови та характер праці» зазначено: «Може працювати за обраним фахом». Тобто, відповідач не визнаний непрацездатним, а отже останнім не було надано доказів, які б підтверджували неможливість виконання роботи за своєю професією або інших обставин, які унеможливлюють його працевлаштування, тому він зобов`язаний виконувати свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того зазначає, що спільний син ОСОБА_5 має захворювання очей та потребує систематичного лікування. Під час проходження курсу апаратного лікування позивачка забезпечує його виключно за свій рахунок, незважаючи на те, що обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів у ньому наведених, а також у відповіді на відзив. Додатково вказала, що існує виключний перелік обставин, коли на платника аліментів не покладається відповідальність щодо заборгованості. Оскільки вказана заборгованість виникла з вини відповідача, то позивач має право на стягнення неустойки за прострочення за несвоєчасну сплату аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у відзиві, просила відмовити в його задоволенні. Також, вказала, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи та має ряд захворювань, в зв`язку з чим потребує значних фінансових затрат. При цьому він отримує пенсію, якої йому не вистачає для власних потреб, не працевлаштований, аліменти сплачує по можливості. За таких обставин, ввважає, що її довіритель не ухиляється від сплати аліментів, а заборгованість виникла з незалежних від нього обставин.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 в якості свідка суду показав, що він є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що в результаті діагностованого у нього в 2022 році тяжкого хронічного прогресуючого захворювання нецукрового діабету (важка форма) у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, оскільки він ніс витрати на своє лікування. Зазначив, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, однак вважає, що він не ухилявся від сплати аліментів, а сплачував по можливості. Працювати він не міг, оскільки втрачав свідомість та постійно перебував на лікуванні. Покликання позивача на те, що у нього є наявні відкриті банківські рахунки та наявні депозити спростовуються доданими ним виписками з банківських установ щодо відсутності власних коштів чи отримання прибутку від таких.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду 13 серпня 2021 року і до досягнення сином повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 152617 від 13.10.2022 р., розмір заборгованості станом на 30.09.2022 року становить 33 629,12 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 27932 від 31.01.2023 р., розмір заборгованості станом на 31.12.2022 року становить 28 007,12 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 70607 від 23.02.2023, вбачається, що станом на 28.02.2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29 840 грн. 12 коп.

Дані розрахунки складені державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 відповідач отримує пенсію по інвалідності 3 група, загальне захворювання.

Як слідує з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісії серії 12 ААВ № 483978 відповідач ОСОБА_4 з 27.01.2023 року має ІІІ групу інвалідності.

Відповідно до довідки військово - лікарської комісії № 13184 від 25.01.2023 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: нецукровий діабет, важка форма, стан субкомпенсації. Багатовузловий зоб І ст.

Відповідно до епікризу 3632 КП «РОСДРЗН» РОР ОСОБА_4 з 05.10.2022 по 12.10.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: нецукровий діабет, важка форма, стан медакаментозної субкомпенсації. Багатовузловий зоб І ст.

З виписного епікризу № 903 КНП «ЦМЛ» РМР Тимощук В.Р. з 05.09.2022 по 19.09.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до епікризу 2690 КП «РОСДРЗН» РОР Тимощук В.Р. з 03.08.2022 по 11.08.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: нецукровий діабет, важка форма, стан медакаментозної субкомпенсації.

Згідно епікризу №3632 КП «РОСДРЗН» РОР, вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в період з 05.10.2022р. по 12.10.2022р.

Також з оглянутої судом іншої медичної документації (заключень невропатолога, висновків кардіолога) вбачається, що ОСОБА_4 має ряд інших захворювань.

Між тим, згідно акта огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 27.01.2023 року є інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання, інвалідність встановлено до лютого 2024 р. В п. 12 "Висновок про умови та характер праці» зазначено, що позивач може працювати за обраним фахом".

Згідно довідок, виданих Рівненською філією Рівненського ОЦЗ від 07.02.2023р. та 13.03.2023р., дохід ОСОБА_4 за період з 18.12.2020 по 17.02.2022 р. становить 8 884,94грн., за період з 05.01.2023 по 28.02.2023р. становить 1 838,71грн.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір заборгованості станом на 30.09.2022 року становив 33 629,12 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір заборгованості станом на 31.12.2022 року становив 28 007,12 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір заборгованості станом на 28.02.2023 року становить 29 840,12 грн.

Відповідачем на погашення заборгованості зі сплати аліментів сплачено у червні 2022 р 3000 грн., 12.02.2022 р. 1309 грн., 17.08.2022 р. 1003 грн., 25.08.2022 р. 1000 грн., 28.10.2022 р. 1000 грн., 07.10.2022 р. 1000 грн., 03.11.2022 р. 1000 грн., 10.12.2021 р. -908 грн., 15.12.2021 р. 3 138 грн., 23.06.2022 р. 3000 грн., 04.05.2022р. 3000 грн., 15.08.2023 р. 1000 грн.

Тобто, відповідач у період з грудня 2022 року по липень 2023 року не здійснив жодної сплати по аліментах.

Враховуючи, що розмір пені обмежений розміром заборгованості на який нараховується пеня, а заборгованість відповідача по сплаті аліментів розмір заборгованості станом на 28.02.2023 року становить 29 840,12 грн., а заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів становлять 33 590, 12 грн., тобто у розмірі, що перевищує 100% заборгованості по аліментах, суд вважає, що відповідно до положень ст.196 СК України стягненню підлягає розмір неустойки (пені), який не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Стосовно доказів відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд вказує на таке.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Як на підставу своїх заперечень відповідач ОСОБА_4 посилається на ту обставину, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, а саме, у зв`язку з хронічним захворюванням нецукровий діабет (важка форма), що позбавило його можливості працювати та відповідно сплачувати аліменти.

Проте, відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, серії 12ААВ №483978 від 03.02.2023, вбачається, що ОСОБА_4 може працювати за обраним фахом.

Також в судовому засіданні було оглянуто рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2023 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами станом на 31.12.2022 у розмірі 28 007,12 грн відмовлено.

Факт встановлення інвалідності відповідачу чи перебування останнього на лікуванні не впливає на обов`язок виконання рішення суду та утримання власної дитини, оскільки на час розгляду цієї справи відповідач не надав рішення суду, що набрали законної сили щодо звільнення його від сплати аліментів, припинення права на аліменти, чи зміну їх розміру. Крім того, відповідач не подав доказів неможливості працевлаштуватися на роботу з урахуванням стану його здоров`я та відповідно неспроможності сплачувати аліменти на дитину.

З викладеного вбачається, що внаслідок несвоєчасної сплати аліментів станом на 28 лютого 2023 року, з вини відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29 840,12 грн., що стверджується розрахунком заборгованості № 70607 від 23.03.2023 р. У судовому засіданні відповідач підтвердив наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У відзиві та у судовому засіданні відповідач зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів, однак у зв`язку з погіршення стану здоров`я, він не має змоги працювати на роботі, яка потребує значних фізичних сил. З 27.01.2023 року йому встановлено третю групу інвалідності. Крім того, він повинен постійно приймати ліки, проходити медичні обстеження та періодично перебувати на стаціонарному лікуванні.

З доданих до відзиву та у судовому засіданні документів вбачається, що відповідач з початку 2022 року проходить обстеження та лікування з діагнозом нецукровий діабет, важка форма, стан медакаментозної субкомпенсації. Багатовузловий зоб І ст.

Згідно довідок, виданих Рівненською філією Рівненського ОЦЗ від 07.02.2023р. та 13.03.2023р., дохід ОСОБА_4 за період з 18.12.2020 по 17.02.2022р. становить 8884,94грн., за період з 05.01.2023 по 28.02.2023р. становить 1838,71 грн.

Отже, з огляду на матеріальне становище відповідача, його життєві обставини, зокрема стан здоров`я відповідача, розмір доходу відповідача, а також те, що відповідач почав частково сплачувати аліменти, про що свідчить квитанція від 15.08.2023 р. про сплату аліментів на суму 1000 грн., відтак, враховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені за прострочення ОСОБА_4 сплати аліментів до 15 000 грн.

Покликання позивача на те, що у відповідача є наявні відкриті банківські рахунки та наявні депозити спростовуються доданими ним виписками з банківських установ щодо відсутності власних коштів чи отримання прибутку від таких.

За таких обставин, враховуючи вину відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів та водночас стан здоров`я відповідача, а саме хронічне захворювання нецукровий діабет (важка форма), суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів в розмірі 15 000 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги позивачкою долучено договір про надання правової допомоги №2 від 02 березня 2023 р., додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 2 від 02.03.2023 р., з якої вбачається, що консультаці клієнту складає 300 грн., складання та подача позовної заяви до суду 3000 грн., представництво інтересів у суді 700 грн., що разом складає 4000 грн.; акт приймання-передачі послуг від 13.11.2023 року та квитанції про оплату правової допомоги від 02.03.2023 р., 22.05.2023 р., 13.11.2023 р. на загальну суму 4000, 00 грн.

Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», та враховуючи майновий стан відповідача, що стверджується довідкою, виданою Рівненською філією Рівненського ОЦЗ від 13.03.2023р., з якої вбачається, що дохід ОСОБА_4 за період з 05.01.2023 по 28.02.2023 р. становить 1 838,71 грн., суд вважає судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Судові витрати у вигляді судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 14.11.2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина