УХВАЛА

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 335/1147/21

провадження № 61-15670ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що з 26 травня 2014 року працює у відповідача на різних посадах, а з 2018 року працює слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду на дільниці виробництва теплової енергії, котельня по АДРЕСА_1 .

Згідно зі штатним розписом підприємства у період з 2018 року по 2020 рік у котельні за адресою: АДРЕСА_1 в наявності були вакантні посади слюсарів, тобто штат слюсарів був неповно укомплектовано, що призвело до надмірної завантаженості позивача. Отже одночасно із своїми функціональними обов`язками він практично виконував обов`язки вогнетривника та ізолювальника.

Відповідно до додатку 6 до галузевої угоди розмір доплат і надбавок за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника становить 100% тарифної ставки (окладу, посадового окладу) відсутнього працівника. Розмір несплачених доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника становить 212 876 грн.

Також, виконання ним обов`язків постійно відсутнього працівника, тимчасово відсутніх працівників призвело до розширення зони обслуговування.

Згідно з додатком 3 до галузевої угоди розмір доплат і надбавок одному працівнику за розширення зони обслуговування максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю одержаної економії за тарифними ставками і окладами, які могли б виплачуватися за умови нормативної чисельності працівників.

Підпункт 2 пункту 4.3.2 колективного договору повністю повторює в цій частині додаток 6 до галузевої угоди. Тому, розмір доплат за розширену зону обслуговування становить 106 611,64 грн.

Протягом усього часу роботи його залучали до робіт, що не передбачені робочою інструкцією слюсаря з ремонту устаткування котельних, затвердженої директором ФК «Міські теплові мережі» Заводського району 27 лютого 2017 року, зокрема, роботи з обмурівки котла, розбивки ізоляції котла, обмазки котла, роботи із замазки котла, роботи з ізоляції трубопроводу бака підматочного, які не були оплачені. Розмір коштів, які він повинен був отримати за виконані роботи, становить 36 555,85 грн.

Згідно з підпунктом 4.3.3.3 колективного договору загальний розмір премії для працівників виробничої сфери встановлюється в розмірі до 50%.

Під час трудової діяльності на підприємстві він постійно залучався до усунення аварійних ситуацій. Розмір несплачених йому доплат (премії) за усунення аварійних ситуацій становить 41 568,50 грн.

Зазначав, що він працює слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду на дільниці виробництва теплової енергії, що пов`язано із шкідливими умовами праці.

Згідно з додатком 9 колективного договору слюсарям з ремонту устаткування теплових мереж встановлюється доплата у розмірі 8%. Розмір несплачених доплат за шкідливі умови праці становить 3 692,08 грн.

Згідно з підпунктом 4.3.1.3 колективного договору на 2014 - 2015 роки всім працівникам встановлювалися надбавки за безперервний стаж роботи в галузі. Розмір несплачених йому доплат за стаж роботи становить 41 078,61 грн.

Відповідно до підпункту 4.4.4. колективного договору матеріальна допомога на оздоровлення надається разом з основною безперервною частиною чергової щорічної відпустки, яка становить не менш ніж 14 календарних днів в розмірі 100% тарифної ставки (окладу). Розмір несплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення становить: за 2019 рік - 7 910 грн, за 2020 рік - 9 744 грн, разом 17 654 грн.

Внаслідок порушення трудового законодавства з боку підприємства йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що він переживав у зв`язку з постійною нервовою напругою, у зв`язку із недоотриманням грошових коштів за роботу. Систематичне недоотримання грошових коштів непоправно позначилось на душевному стані позивача, благополуччі, повсякденному житті, що призвело до виникнення моральних страждань. Його психічний стан здоров`я та сон значно погіршились, він постійно знаходиться у стані депресії та пригніченості. Його постійно намагаються звільнити або виставляють з негативного боку перед членами бригади. За час роботи на підприємстві він двічі лікувався у лікарні, був вимушений витратити грошові кошти на лікування на загальну суму 4 624,95 грн. Моральну шкоду оцінює в 100 000 грн.

На підставі зазначеного просив суд стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на його користь: кошти за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, у сумі 36 555,85 грн; доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника у сумі 212 876 грн; доплати премії за усунення аварійних ситуацій у сумі 41 568,50 грн; доплати за шкідливі умови праці у сумі 3 692,08 грн; доплати за розширену зону обслуговування у сумі 106 611,64 грн; доплати за стаж роботи у сумі 41 078,61 грн; матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 17 654 грн; моральну шкоду у сумі 100 000 грн.

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 06 квітня 2023 року залишив позов без задоволення.

Запорізький апеляційний суд постановою від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Вишнякова Д. О. задовольнив частково, скасував рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі та важки умови праці, моральної шкоди та прийняв в цій частині постанову такого змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі умови праці, моральної шкоди задовольнив частково. Стягнув з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 кошти за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків в сумі 993,30 грн, доплати за шкідливі умови праці в сумі 1 846,04 грн, моральну шкоду в сумі 3 000 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі умови праці, моральної шкоди відмовив. В решті позовних вимог рішення суду залишив без змін.

31 жовтня 2023 року адвокат Вишняков Д. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення: коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків у сумі 36 555,85 грн; доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника у сумі 212 876 грн; доплат за розширену зону обслуговування у сумі 106 611,64 грн; доплати за шкідливі умови праці у сумі 1 846,04 грн; моральної шкоди у сумі 100 000 грн; скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року в частині: стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків у сумі 993,30 грн та відмови у задоволенні позову щодо стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків у сумі 36 555,85 грн; стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн; відмови в іншій частині позовних вимог про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків та моральної шкоди; залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника у сумі 212 876 грн та стягнення моральної шкоди у сумі 22 000 грн. Прийняти в оскаржуваній частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків; стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника та стягнення доплат за розширену зону обслуговування задовольнити в повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 25 000 грн. В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі незначної складності, тобто рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову у даній справі становить 560 036,68 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Урахувавши предмет позову, оскаржувані судові рішення, прийняті у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не зазначені, суд під час вивчення касаційної скарги такі винятки самостійно не встановив.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і варто враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).

Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня 2018 року, № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.

За змістом практики ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі незначної складності, яка визнана судом малозначною, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров