Справа № 308/4462/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого -судді Крегул М.М., при секретарі - Цмур Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи з квартири без надання іншого жилого приміщення, -
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року у цивільній справі №308/805/16-ц, яке також набрало законної сили, Відповідача визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням у цій квартирі та на підставі якого знято відповідача з реєстрації.

Крім того, на підставі цього рішення суду та рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.11.2021 року № 534 ТОВ «Управління житлом» 29.11.2021 рок уклало з ОСОБА_5 договір найму цієї квартири.

У подальшому позивач із своїми двома малолітніми дітьми та братом ОСОБА_5 приватизували цю квартиру та стали повноправними її власниками.

Позивач стверджує, що відповідач та члени його сім`ї не мають жодних прав стосовно квартири, однак, відповідач самовільно проник до квартири і незаконно проживає у ній, створюючи позивачці та її дітям перешкоди у користуванні квартирою.

З урахуванням наведеного у позові, позивач просить суд виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак , від її представника адвоката Розмана С.Ю. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина 2 статті 16 ЦК України).

Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року справа № 308/14099/14-ц, яке 09.11.2015 року набуло законної сили, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (позивача) задоволені, зобов`язано ОСОБА_2 (відповідача) не чинити перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у користуванні жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 .

18.07.2020 року позивач ОСОБА_6 зареєструвала шлюбу, після реєстрації якого змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2017 року справа № 308/805/16-ц позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 (відповідача) задоволено та визнано останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 534 від 24.11.2021 року вирішено укласти договори найму з гр. ОСОБА_5 на спірну квартиру. До складу сім`ї входять дві особи він, ОСОБА_5 , та його сестра ОСОБА_1

29.11.2021 року укладено відповідний договір, копія якого міститься у матеріалах справи.

У подальшому позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_5 приватизували спірну квартиру та отримали свідоцтво про право власності від 23.02.2022 року.

Згідно цього свідоцтва власниками квартири є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Однак, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 незаконно проник до її квартири та продовжує там проживати.

15.04.2022 року одним із власників спірної квартири ОСОБА_5 направлено відповідачеві вимогу про негайне звільнення квартири.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ч.1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

За приписами ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З наведеної норми права можливо зробити висновок, що особа, яка самоправно, тобто без належних підстав та всупереч волі власника (наймача) житла зайняла житлове приміщення, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Це відбувається не у зв`язку із припиненням права на житло, оскільки воно не виникло, а у зв`язку із законодавчою відмовою у визнанні права на зайняте приміщення.

Особа, яка самовільно вселилася у житло, підлягає виселенню і норми житлового законодавства не вимагають їх повідомлення заздалегідь про таке виселення.

Такою, що самоуправно зайняла жиле приміщення, вважається особа, яка вселилася в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Виселення цієї особи пов`язано з відсутністю у неї законних підстав для зайняття жилої площі.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 самоправно заселився та перешкоджає вільно користуватись належною позивачеві приватною власністю, тому слід усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням приватної форми власності, шляхом виселення відповідача із самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 109, 116 ЖК України ст. ст. 5, 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи з квартири без надання іншого жилого приміщення, - задовольнити .

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в розмірі 1073,60 гривень .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено та проголошено 03.11.2023 року о 15 год. 25 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул