Номер провадження: 22-ц/813/1207/23
Справа № 2-2766/2010
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

19.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової падати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у відкритому судового засіданні апеляційну скаргу адвоката Ростомова Гранта Артуровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2010 року ОСОБА_2 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обґрунтування вимог зазначала, що 02 лютого між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку, з метою забезпечення зобов`язання ОСОБА_2 передала відповідачці 20000 гривень, про що була складена розписка і остання підтвердила намір укласти договір в нотаріальній формі до 25 лютого 2010 року. Однак, протягом періоду, що сплинув, ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення договору (а.с.2-3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2010 року позовну заяву ОСОБА_2 було вирішено задовольнити. Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 02.02.2010 року у простій письмовій формі, згідно якого ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Ростомов Грант Артурович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що вважає оскаржуване рішення таким, що порушує його майнове право як співвласника майна, набутого під час шлюбу. Апелянт повідомляє, що між ним та ОСОБА_3 05.04.2005 року укладено шлюб, та посилаючись на норми СК України, вважає, що є співвласником спірного житлового будинку на праві спільної сумісної власності. На думку апелянта, суд першої інстанції фактично підмінив собою орган нотаріату та оформив угоду між сторонами не з`ясувавши факт наявності шлюбу у ОСОБА_3 та наявності співвласника майна, що відчужується без відома такого співвласника. Апелянт наголошує, що не було встановлено у чому саме полягає ухилення від укладення правочину в нотаріальній формі і саме це призвело до необґрунтованих та недоведених мотивів суду першої інстанції у цій частині. Також, апелянт звертає увагу, що повний та всебічний розгляд справи, на його думку, неможливо здійснити за той проміжок часу, за який її було розглянуто. Апелянт пояснює, що про існування оскаржуваного рішення йому нічого не було відомо, зазначене рішення йому не надсилалося, про відчуження частини житлового будинку дізнався з моменту отримання довідки з реєстру речових прав. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення призвело до того, що ОСОБА_3 , перебуваючи у шлюбі, відчужила шляхом визнання позовних вимог частину майна свого чоловіка ОСОБА_1 без його нотаріальної згоди. Тому, апелянт просить суд рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі (а.с. 67-71).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2021 року апеляційну скаргу адвоката Ростомова Гранта Артуровича в інтересах ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 08.06.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі (а.с. 91-93), 12.10.2021 року постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду (а.с. 141).

07.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника позивача адвокат Єфименко Юлія Миколаївна на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , стверджуючи при цьому, що посилання апелянта на дату 04.05.2021 року, як на дату коли останній дізнався про здійснення ОСОБА_2 реєстрації права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 є неправдивими, оскільки апелянту достеменно було відомому про здійснення відповідної реєстрації права власності, що підтверджується долученими до відзиву копіями, а саме: копії довіреності від 02.09.2013 року серії ВТМ № 166417, згідно якої колишня співвласниця суміжної земельної ділянки № НОМЕР_1 «а» уповноважила ОСОБА_1 представляли її інтереси всіх відповідних органів для отримання державного акту про право власності на земельну ділянку, на виконання довіреності останній погоджував межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, в тому числі із ОСОБА_2 , яка на той час вже була співвласницею спірного майна. При цьому посилається на долучену копію припису складеного 31.05.2019 року відділом ДАБК Білгород-Дністровської міської ради та видано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , яким встановлено порушення вимог п. 1 ч. 1 ч. 7 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної документації», в описовій частині якого зазначено, що позивачем та відповідачем по справі разом самочинно зведено третій поверх, без дозвільних на те документів та яких зазначено літерою «А» в обох технічних паспортах на садибний житловий будинок інвентаризаційна справа № 497, які виготовленні станом на 01.04.2014 року. Тобто, станом на 01.04.2014 року ОСОБА_3 , дружина апелянта, отримала технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому були відомості щодо її права власності саме на 2/3 частки зазначеного будинку, відповідно апелянт за таких обставин не міг не знати про проведення відповідної державної реєстрації права власності на будинок. Окрім того, представник позивача стверджуючи, що посилання апелянта на порушення його майнових права, як співвласника майна, набутого під час шлюбу, спростовується відповідними положеннями постанови ВСУ від 07.09.2016 року по справі № 6-801цс16, постанови від 18.06.2018 року по справі № 711/5108/17, згідно яких презумпцію спільного сумісного майна подружжя необхідно довести, а реєстрація права власності майна на одного із подружжя не є безумовною підставою для віднесення такого майна до спільної сумісної власності подружжя. Тому, враховуючи зазначені обставини справи, просить суд закрити провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а.с. 110-136).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Ростомов Грант Артурович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Єфименко Наталія Василівна була присутньою в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, посилаючись при цьому на наявність відповідних підстав для закриття провадження по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін по справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Апеляційну скаргу було подано ОСОБА_1 , котрий згідно матеріалів справи, участі в розгляді вищезазначеної справи не приймав.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Разом з тим, обов`язок щодо доведення факту наявності порушення відповідних права, свобод та інтересів покладається, в свою чергу, в даному випадку на апелянта.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2007 року, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 , даний будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , підставою стало - рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради (а.с. 10). Зазначені обставини підтверджуються в тому числі долученими до матеріалів справи копіями витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.01.2010 року (а.с. 14), технічним паспортом на садибний житловий будинок від 19.12.2007 року (у графі власники будинку значиться ОСОБА_3 ) (а.с 5-13), в тому числі копією державного акту серії ЯБ № 438188 на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 на підставі рішення органу державної або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2005 року реєстраційний номер № 5547 (а.с. 15), відомості про співвласників у відповідній графі відсутні. При цьому, будь-які спори щодо вищезазначеного будинку, який, як вбачається з матеріалів справи, декілька разів реконструйовувався, та який використовується під мініготель (про що сторони не повідомляли суду, проте така інформація знаходиться в мережі інтернет щодо спірної адреси), в тому числі відносно поділу майна подружжя протягом більш 15 років були відсутні. Разом з тим, по суті наведених представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу посилань відносно виникнення права власності ОСОБА_3 на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку апелянтом будь-яких пояснень надано не було. При цьому, безпосередньо ОСОБА_3 , в свою чергу, в поданій апеляційні скарзі (ухвалою суду апеляційної інстанції було відмовлено у відкритті провадження по справі) надавалася відповідні пояснення згідно яких остання підтвердила факт наявності існування з моменту отримання у власність зазначеного будинку домовленості щодо відчуження ОСОБА_2 частки житлового будинку.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

При цьому, якщо обставини при вирішенні судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Враховуючи вищенаведені обставини справи в своїй сукупності, зважаючи при цьому на те, що наведені апелянтом підстави оскарження суду першої інстанції не підтвердили наявності порушення його відповідних прав та інтересів, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 362, 367, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ростомова Гранта Артуровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік