КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Курзіна Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово Життя» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

У грудні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 25 червня 1991 року перебуває в трудових відносинах з РО "Благодійне місійне товариство "Слово Життя" на посаді Президента місійного товариства, діє на підставі Статуту відповідної організації та чинного законодавства України.

07 грудня 2020 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань через безкоштовний запит позивач випадково дізнався про зміну керівника релігійної організації з 03 грудня 2020 року. Станом на момент звернення до суду з позовом позивачу не відомо ні дату, ні причину незаконного звільнення.

Вказує, що в порушення вимог статті 47 КЗпП України позивачу не видано трудову книжку.

Звільнення уважає незаконним, оскільки таке не оформлено належним чином, позивача не ознайомлено з наказом та не проведено остаточний розрахунок.

Мотивуючи наведеним, просить суд поновити позивача на посаді Президента релігійної організації "Благодійне місійне товариство "Слово Життя" та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 грудня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Курзіним О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що в порушення статті 47 КЗпП України ОСОБА_1 в день звільнення не видано копію наказу про звільнення та не видано трудову книжку.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивач відмовився від ознайомлення та отримання копії наказу є необґрунтованим. Вказує, що матеріали справи не містять фото-фіксації, аудіо-фіксації та відео-фіксації щодо начебто моменту вручення позивачу копію наказу.

Вказує, що позивач не був повідомлений про проведення зборів товариства 14 листопада 2020 року, відтак був відсутній на них. Акт від 14 листопада 2020 року "Про відмову в отриманні та ознайомлення з наказом про звільнення" складено за відсутності позивача, такий не є належним доказом і не може прийматись судом до уваги.

Щодо наказу про звільнення вказує, що в ньому не вказане ім`я особи, щодо якої винесено наказ, при цьому, на переконання скаржника, є сумніви того, що наказ складено тим же числом, оскільки 14 листопада 2020 року вихідний день, тим більше діяли карантинні обмеження.

У наказі відповідача про звільнення відсутня причина звільнення і не сформульоване одноразове порушення, що стало підставою для звільнення.

Зазначає, що, обґрунтовуючи звільнення позивача, відповідач фактично вказує на порушення, визначені пунктами 2, 3 частини 1 статті 41 КЗпП України, а не пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Посилається на безпідставність звільнення позивача за пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП, оскільки за час роботи з 1991 року позивач не мав жодного дисциплінарного стягнення.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про те, що оскільки позов не містить вимоги про визнання наказу про звільнення незаконним або протиправним, позов не підлягає задоволенню.

Посилається на практику судів першої та апеляційної інстанції у справах №755/17906/18, №653/2658/20, №272/4/17, №752/24441/21.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

26 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Джус І.С., який діє в інтересах РО "Благодійне місійне товариство "Слово життя".

Вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до не згоди із ухваленим судовим рішенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд апеляційну скаргу задовольнити.

Адвокати Гавриленко Р.М., Джус І.С., які діють в інтересах РО «Благодійне місійне товариство «Слово Життя», проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що рішення, оформлені протоколом №13/11-2020 Загальних зборів РО «БМТ «Слово життя» від 13 листопада 2020 року, та рішення, оформлені протоколом №14/11-2020 засідання Правління РО «БМТ «Слово життя» від 14 листопада 2020 року, є чинними і в цьому випадку суд керувався положеннями частин 4, 5 статті 82 ЦПК України.

Суд відхилив посилання сторони позивача, викладені у заявах по суті справи (позові, відповіді), які стосуються чинності та законності рішень, оформлених протоколом №13/11-2020 Загальних зборів членів РО «БМТ «Слово життя» від 13 листопада 2020 року та рішень, оформлених протоколом №14/11-2020 засідання Правління РО «БМТ «Слово життя» від 14 листопада 2020 року, вказуючи на те, що дійсність та законність цих рішень була предметом розгляду в порядку господарського судочинства і справа остаточно вирішена судом касаційної інстанції, за результатами судового розгляду позивачу відмовлено у визнанні цих рішень недійсними.

Відхиливши доводи позивача про порушення його трудових прав, суд першої інстанції вказав, що відсутність у наказі №1 від 14 листопада 2020 року «Про звільнення з посади» правильного викладення ім`я та по-батькові позивача жодним чином не вказує на можливість задоволення вимог про поновлення на роботі, оскільки такі описки мають виправлятись шляхом винесення окремого наказу за ініціативи роботодавця або працівника та ці помилки не свідчать про те, що в наказі про звільнення може йти мова не про позивача, з урахуванням даних протоколу №13/11-2020 Загальних зборів членів РО «БМТ «Слово життя» від 13 листопада 2020 року та протоколу №14/11-2020 засідання Правління РО «БМТ «Слово життя» від 14 листопада 2020 року. Також наказ містить прізвище працівника і посаду, з якої звільняється особа, поряд із цим ані Статутом відповідача, ані чинним законодавством наявності двох президентів організації не передбачено.

Суд зазначив, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позов не містить вимог про визнання наказу про звільнення незаконним або протиправним, невідповідність змісту самого наказу про звільнення вимогам трудового законодавства, зафіксованої у ньому юридичної підстави звільнення та порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, у даному випадку, не є підставою для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, оскільки відповідний наказ є лише оформленням рішення Загальних зборів членів РО «БМТ «Слово життя» №13/11-2020 від 13 листопада 2020 року та рішення Правління РО «БМТ «Слово життя» №14/11-2020 від 14 листопада 2020 року, які є чинними за результатами їх перегляду у порядку господарського судочинства.

Установлено, що наказом №1 від 25 червня 1991 року, винесеним на підставі рішення загальних зборів Благодійного місіонерського товариства "Слово життя", позивача прийнято на посаду президента БМТ "Слово Життя" (том 1 а.с. 3).

Відповідно до наказу №1 від 12 серпня 2015 року здійснено перереєстрацію Статуту РО БМТ «Слово життя» в новій редакції. На зборах членів БМТ ОСОБА_1 одноголосно обраний президентом БМТ. ОСОБА_1 продовжив здійснювати свої обов`язки на цій посаді (том 1 а.с. 4).

Відповідно до даних протоколу Загальних зборів членів РО «БМТ «Слово життя» №13/11-2020 від 13 листопада 2020 року збори вирішили:

- обрати головою зборів - ОСОБА_5 , секретарем зборів - ОСОБА_6 ;

- припинити повноваження членів Правління з 13 листопада 2020 року, визначити новий кількісний склад Правління - 3 особи, а також обрати новий персональний склад Правління організації в складі: член правління - ОСОБА_7 ; член правління - ОСОБА_5 ; член правління - ОСОБА_6 . Повноваження нового складу Правління починаються з 14 листопада 2020 року;

- відсторонити ОСОБА_1 від посади Президента організації, а також звернутись із поданням до новообраного Правління організації з проханням звільнити ОСОБА_1 з посади президента і обрати нового президента РО БМТ «Слово життя». Новому складу правління звернутись до компетентних органів із відповідними заявами щодо повернення нерухомого майна у власність РО БМТ «Слово життя» (том 1 а.с. 164-165).

Згідно даних додатку №1 до протоколу "за" проголосувало 24 особи (том 2 а.с. 27-29).

14 листопада 2020 року проведено засідання правління РО "БМТ "Слово Життя", на якому, зокрема, виступив ОСОБА_5 . Із змісту протоколу убачається, що ОСОБА_5 повідомив, що у зв`язку з дискредитацією і аморальною поведінкою керівника організації ОСОБА_1 його було позбавлено статусу служителя братства ВСЦ ЄХБ (рішення Ради Всеукраїнської Спілки Церков Євангелістів Християн баптистів від 20 липня 2017 року). Крім того, згідно протоколу засідання загальних зборів членів Дарницької церкви ЄХБ від 18 березня 2018 року, ОСОБА_1 відлучено від Дарницької церкви ЄХБ. Крім того, до відома учасників Загальних зборів доведено, що ОСОБА_1 в лютому 2020 року привласнив нерухоме майно РО БМТ «Слово життя», яке відбувалось за рахунок пожертв багатьох прихожан церкви та членів організації (будівлю церкви за адресою: АДРЕСА_1 ), оформивши його на членів своєї родини ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

З урахуванням наведеного, запропоновано відсторонити ОСОБА_1 від посади керівника організації, а також звернутись із поданням до новообраного Правління організації з проханням звільнити ОСОБА_1 з посади президента організації і обрати нового керівника, а також вжити юридичних заходів щодо повернення церковного майна у власність РО БМТ «Слово життя».

Відповідно до даних протоколу засідання правління РО "БМТ "Слово Життя" №14/11-20 від 14 листопада 2020 року засідання правління вирішило:

- звільнити з 14 листопада 2020 року ОСОБА_1 з посади Керівника (Президента) Організації; обрати з 15 листопада 2020 року керівником (Президентом) Організації ОСОБА_7 ;

- провести державну реєстрацію змін до відомостей про Організацію, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим уповноважити новообраного керівника (Президента) Організації ОСОБА_7 на проведення державної реєстрації змін до відомостей про Організацію згідно з чинним законодавством України, для чого надати йому право підписання, подання і отримання всіх необхідних документів (том 1 а.с.166)

Наказом №1 від 14 листопада 2020 року " ОСОБА_12 " (як в оригіналі) звільнено з посади Президента Релігійної організації "Благодійне місійне товариство "Слово Життя" з 14 листопада 2020 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України (том 1 а.с. 167).

Відповідно до акту від 14 листопада 2020 року "Про відмову в отриманні та ознайомленні з наказом про звільнення", підписаного членами правління ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , убачається, що членом правління РО БМТ «Слово життя» ОСОБА_7 , у присутності членів правління ОСОБА_6 та ОСОБА_5 складено цей Акт про те, що 14 листопада 2020 року ОСОБА_1 , президенту РО БМТ «Слово життя», звільненому наказом №1 від 14 листопада 2020 року за пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України на підставі протоколу Загальних зборів членів №13/11-2020 від 13 листопада 2020 року; протоколу засідання правління №14/11-20 від 14 листопада 2020 року, запропоновано отримати та ознайомитись із наказом про звільнення №1 від 14 листопада 2020 року та підписати необхідні документи для звільнення. ОСОБА_1 відмовився від отримання та ознайомлення з наказом №1 від 14 листопада 2020 року. У свою чергу питання щодо отримання ним трудової книжки не вирішувалося, оскільки вказаний документ знаходиться у ОСОБА_1 , як керівника (том 1, а.с. 168).

Згідно даних протоколу Загальних зборів членів РО «БМТ «Слово життя» №10/12-2020 від 10 грудня 2020 року, вирішено виключити таких осіб зі складу членів організації: ОСОБА_1 ; ОСОБА_10 за вчинення дій, спрямованих на розкрадання церковного майна (том 2, а.с. 49-54).

Відповідно до нової редакції Статуту РО «БМТ «Слово життя», зареєстрованого 25 лютого 2021 року, у ньому визначений склад членів Місійного товариства в кількості 36 осіб, серед яких прізвище позивача відсутнє (том 2, а.с. 36-37).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту РО "БМТ "Слово Життя" Місійне товариство є неприбутковою, незалежною релігійною організацією, що заснована Місіонерським Євангелізаційно-Благодійним центром об`єднання християнських церков України "Слово життя".

Відповідно до пункту 4.1 Статуту РО "БМТ" "Слово Життя" в редакції, що діяла на момент звільнення позивача, вищим керівним органом Місійного товариства є Загальні збори, що відбуваються не рідше як один раз на рік або частіше - на вимогу 2/3 членів Місійного товариства.

Згідно пункту 4.2 до компетенції Загальних зборів належить:

- розгляд та ухвалення змін і доповнень до Статуту;

- затвердження довгострокових програм і проектів діяльності Місійного товариства;

- визначення кількісного складу Правління Місійного товариства та обрання його персонального складу;

- затвердження звітів Правління Місійного товариства;

- обрання членів ревізійної комісії у складі трьох осіб;

- затвердження щорічних актів перевірок ревізійної комісії;

Згідно пункту 4.3. загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Місійного товариства, крім тих, що згідно з цим Статутом віднесені до компетенції Правління Місійного товариства чи Президента Місійного товариства.

Згідно пункту 4.6. Статуту до компетенції Правління Місійного товариства належить:

- організація виконання рішень Загальних зборів;

- затвердження короткострокових програм і проектів діяльності Місійного товариства;

- обговорення питань щодо оперативного розпорядження фінансовими та матеріальними ресурсами Місійного товариства, підготовка та обговорення звітів про їх використання;

- здійснення від імені Місійного товариства загального спрямування та координації діяльності заснованими Місійним товариством підприємствами, виконання інших передбачених законодавством та статутними документами функцій засновника;

- вирішення питання про прийняття осіб до членів Місійного товариства, про виключення з членів Місійного товариства, а також членів Правління за порушення даного Статуту або чинного законодавства;

- обирання Президента Місійного товариства;

- обирання Віце-президентів Місійного товариства.

Згідно пункту 4.7 Статуту припинення особою членства у Місійному товаристві тягне за собою автоматичне увільнення від діяльності у складі Правління Місійного товариства.

Президент Місійного товариства відповідно до штатного розкладу приймає на роботу працівників, визначає умови їх праці шляхом укладення трудового договору (угоди) (пункт 4.8. Статуту) (том 2, а.с. 3-12).

Пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до частини 3 статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених частинами 1 і 2 цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини 3 статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

Установлено також, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до РО "БМТ "Слово життя", Державної служби України з питань етнополітики та свободи совісті про визнання недійними рішень загальних зборів і правління та скасування реєстраційної дії (запису) у ЄДР, у якому просив:

- визнати недійними рішення, оформлені протоколом №13/11-2020 Загальних зборів РО «БМТ «Слово життя» від 13 листопада 2020 року;

- визнати недійними рішення, оформлені протоколом №14/11-2020 засідання Правління РО «БМТ «Слово життя» від 13 листопада 2020 року;

- скасувати реєстраційну дію (запис) №004037627 в ЄДР про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи), проведеної щодо РО «БМТ «Слово життя» 01 грудня 2020 року державним реєстратором Державної служби України з питань етнополітики та свободи совісті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення у справі №910/11872/21 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови. В іншій частині рішення суду від 17 січня 2022 року у справі №910/11872/21 залишено без змін.

Ухвалюючи постанову, Північний апеляційний суд вказав, що предметом розгляду є оскарження рішення загальних зборів РО «Слово життя» від 13 листопада 2020 року, оформлене протоколом №13/11-2020 та рішення засідання правління РО «Слово життя» від 14 листопада 2020 року, оформлене протоколом №14/11-20 і скасування відповідної реєстраційної дії (запису).

Суд зробив висновок, що спір у справі стосується правомірності ухваленого релігійною організацією рішення щодо звільнення її керівника. Даний спір хоч і не є корпоративним, однак відносяться до спорів щодо управління такою юридичною особою і мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю корпоративного права позивача є передчасним, оскільки такий спір має бути розглянути, виходячи із наявного спору щодо управління релігійною організацією по суті заявлених доводів. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач займав посаду не лише керівника організації, а й був членом правління організації, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність корпоративних прав позивача. Відтак висновок суду першої інстанції у вказаній частині підлягає зміні шляхом його викладення у редакції даної постанови.

Суд вказав, що позивач фактично не погоджується із власним звільненням з посади президента релігійної організації, обґрунтовуючи це неправомірністю скликання загальних зборів та участю в таких неуповноважених осіб. Також позивач вказує, що його не було повідомлено про час та місце проведення зборів, про питання порядку денного.

У даному випадку позивач намагається захистити своє право на поновлення на роботі президента релігійної організації. Відповідно, ефективним та повним способом захисту, який буде відповідати принципу процесуальної економії, окрім вимоги про скасування рішення загальних зборів є вимоги про скасування наказу та поновлення позивача на роботі. Скасування рішення релігійної організації про звільнення позивача з посади президента організації не призведе до повного та ефективного поновлення права позивача (фактично права на поновлення на посаді), оскільки скасування рішення загальних зборів не призведе до автоматичного поновлення позивача на посаді (загальні збори мають право ухвалювати рішення з будь-яких питань).

Аналіз постанови Північного апеляційного господарського суду від 08 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, дозволяє зробити висновок, що спір у справі, що переглядається апеляційним судом, має бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі №448/362/22 (провадження №14-113цс22) вказала, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17).

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори, пов`язані з управлінням юридичною особою, належать до юрисдикції господарських судів.

У справі, що переглядається апеляційним судом, спір виник щодо управління релігійною організацією, відтак такий має розглядатися за правилами господарського судочинства.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, відтак помилково розглянув спір у цій справі по суті.

У частинах 1, 2 статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 і 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відтак, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. З огляду на наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Курзіна Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово Життя» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарського суду та протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення він може звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 08 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.В. Верланов

В.В. Соколова