"10" листопада 2023 р.
Справа № 642/2820/23
Провадження 2/642/805/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гримайло А.М..,

при секретарі Борсук В.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтовані позовних вимог позивач вказав, що 29 липня 2016 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З липня 2021 року до початку війни 24 лютого 2022 року відповідачка практично не брала участі у вихованні дитини. У ОСОБА_4 є ще одна неповнолітня дитина, яка не є спільною дитиною - ОСОБА_6 , 2009 року народження.

У березні 2022 року відповідачка з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поїхали до Німеччини.

З перших днів перебування в Німеччині позивач отримував мінімальну інформацію про те, що там з ними відбувається.

24 квітня 2023 дружина привезла дітей до ОСОБА_8 , а сама повернулася до Німеччини. Розвиток сина був абсолютно занедбаний, на другий день перебування дитини у Львові позивач звернувся до невролога.

Зі слів ОСОБА_9 , старшого брата ОСОБА_10 , більшу частину часу в Німеччині вони перебували вдвох, без нагляду мами, надані самі собі. Вони не виходили на двір, весь час «сиділи» в телефонах. ОСОБА_10 не ходив у садок, а ОСОБА_11 практично не ходив до школи, була довідка про те, що він займається онлайн в Українській школі, і в нього фактично було вільне відвідування. У ті дні, коли ОСОБА_11 ходив до школи, ОСОБА_10 залишали на сусідку ОСОБА_12 , за словами ОСОБА_9 .?

Згідно довідки невролога від 25.04.2023 року Нікіта затримувався у моторному та психічному розвитку, педагогічно занедбаний, навички охайності не сформовані, призначена повторна консультація на 20.06.2023 року.

Згідно довідки психолога від 06.05.2023 року встановлено часткове розуміння інструкцій, виконання після жестової стимуляції, пізнавальні інтереси знижені, недостатньо використовує допомогу, мала за обсягом увага, мнестичні процеси знижені, обсяг знань та уявлень недостатній, мовлення затримане та інше. Призначена повторна консультація на 03.06.2023 року

Згідно довідки невролога від 25.04.2023 року встановлено інтелект знижений, затримка темпів психо-мовного розвитку, призначено повторну консультацію на 05.05.2023 року.

Крім того, 22 травня 2023 року позивачем була здійснення спроба влаштування дитини в дитячий садочок - найближчий до його зареєстрованого місця перебування у Львові, але після спілкування з дитиною адміністрація дитячого закладу повідомила, що син потребує відвідування спеціалізованого дитячого садочка.

Тобто з вказаних медичних документів вбачається, що ОСОБА_10 потребує підвищеної уваги до себе, розвитку своїх здібностей, виправлення недоліків розвитку.

Все це відповідачка не може забезпечити дитині через своє ставлення до виховання дітей. Так, відповідачка вже притягалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за невиконання своїх банківських обов`язків щодо свого старшого сина. Вказана обставина підтверджується роздруківками з сайту судової влади та постановою Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2021 року за ч.1 ст.184 КУпАП по справі № 953/21138/21

Позивач вважає, що він зможе забезпечити належний догляд за дитиною та її розвитком у випадку, якщо син постійно буде проживати разом з ним.

Позивач взмозі забезпечити належні умови життя та розвитку сина. Він займається підприємницькою діяльністю та отримує стабільний дохід. Вказана обставина підтверджується копією виписки від 11.11.2013 року, свідоцтвом платника єдиного податку від 20.11.2013 року, податковою декларацією за 2022 рік, згідно якої його дохід склав 1 313 463 грн. Крім того, позивач має у власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору дарування від 19.10.2015 року, копією Договору купівлі-продажу від 19.10.2015 року та копією Свідоцтва про право власності на житло від 6 червня 2005 року.

Відповідачка проти позову заперечувала та надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що позов є необґрунтованим і безпідставним, а викладені у ньому обставини є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

У зв`язку початком військової агресії Російської Федерації та бойових дій на території міста Харкова, 09.03.2022 відповідач разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 була вимушена виїхати за межі території України.

За кордоном відповідач з дитиною знайшли для себе прихисток в Німеччині, де проживають і по сьогоднішній день.

Весь цей час, малолітня дитина ОСОБА_5 знаходиться під наглядом матері та перебуває на її повному утриманні.

З моменту виїзду за кордон відповідач з дитиною двічі приїздили до України на нетривалий час, а саме з 12.08.2022 по 01.09.2022 та з 24.04.2023 по 18.06.2023.

На даний час відповідач разом з дитиною ОСОБА_5 продовжує постійно проживати в Німеччині в місті Альтдьоберн.

Відповідач з дитиною забезпечені житлом (квартирою з 3-х кімнат), яке облаштоване всіма необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створені всі належні умови. Відповідач отримує соціальну допомогу від уряду Німеччини на себе та на дитину, що в повній мірі забезпечує матеріальні потреби відповідача та дитини.

Дитина знаходиться під наглядом лікаря-педіатра та проходить медичні огляди, що підтверджується відповідною довідкою.

Крім того, зараз дитина влаштовується до дитячого садка, про що найближчим часом будуть надані підтвердження.

За вказаних обставин, відповідачем для дитини забезпечені найкращі умови для життя та розвитку.

Отже, враховуючи вік дитини та її прихильність до матері, підстав розлучати дитину з матір`ю немає жодних законних підстав.

Представник третьої особа: орган опіки та піклування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради в судове засідання в судове засідання не з`явився. Надали до суду пояснення, що згідно з п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

Відповідно до інформації, наданої ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_4 , перебувають у Федеративній Республіці Німеччина.

Враховуючи наведене, Галицька районна адміністрація, як орган опіки та піклування, не може надати висновок щодо розв`язання спору, оскільки такий висновок видається за фактичним місцем проживання дитини, а на сьогоднішній день хлопчик не проживає на території Галицького району, а перебуває за межами України.

Ухвалою суду від 02.06.2023 відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 21.09.2023 закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду.

Судом встановлено, що 29 липня 2016 року позивач та відповідачка одружились. Шлюб зареєстрований 29 липня 2016 року Дзержинським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 517. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у сторін народилась дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження).

У зв`язку початком військової агресії Російської Федерації та бойових дій на території міста Харкова, 09.03.2022 відповідач ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 була вимушена виїхати за межі території України.

Відповідач з дитиною проживають в Німеччині і по сьогоднішній день.

Весь цей час, малолітня дитина ОСОБА_5 знаходиться під наглядом матері та перебуває на її повному утриманні.

З моменту виїзду за кордон відповідачка з дитиною двічі приїздили до України на нетривалий час, а саме з 12.08.2022 по 01.09.2022 та з 24.04.2023 по 18.06.2023.

На даний час відповідач разом з дитиною ОСОБА_5 продовжує постійно проживати в Німеччині в місті Альтдьоберн.

Відповідно до наданих документів відповідач з дитиною забезпечені житлом (квартирою з 3-х кімнат), квартира облаштована всіма необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створені всі належні умови. Відповідач отримує соціальну допомогу від уряду Німеччини на себе та на дитину, що в повній мірі забезпечує матеріальні потреби відповідача та дитини. Дитина знаходиться під наглядом лікаря-педіатра та проходить медичні огляди, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), зауважив, до при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

У § 54 рішення 0СПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

З березня 2022 року малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, так як відповідач після початку повномасштабної агресії з боку Російської Федерації на території України виїхала з хлопчиком до Німеччини, що підтверджується копіями наданих відповідачем документів.

Відповідно до наданих документів дитина разом з матір`ю продовжує постійно проживати в Німеччині в місті Альтдьоберн.

Відповідач з дитиною забезпечені житлом (квартирою з 3-х кімнат), квартира облаштована всіма необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створені всі належні умови. Відповідач отримує соціальну допомогу від уряду Німеччини на себе та на дитину, що в повній мірі забезпечує матеріальні потреби відповідача та дитини. Дитина знаходиться під наглядом лікаря-педіатра та проходить медичні огляди, що підтверджується відповідною довідкою.

Суд враховує той факт, що дитині тільки чотири роки. Дитина з березня 2022 і по теперішній час проживає з матір`ю.

Суд виходить з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце його проживання, психологічний стан тощо, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя

Суд вважає, що дитині безпечніше залишатись з мамою в Німеччині, на час військової агресії Російської Федерації

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи батька про те, що мати хлопчика неналежним чином виконує свої обов`язки, якщо дитина залишиться з мамою, то існує реальна загроза для його здоров`я є лише недоведеним припущенням, а надані медичні документи, лише свідчать про те, що батько звертався до лікарів, здійснював лікування хлопчика в той час коли дитину привозили до ОСОБА_8 і він з ним проживав, але вказані медичні довідки не доводять вину відповідачки у тому що дитина затримується у розвитку .

Позивач не довів того, що відповідачка не дбала про здоров`я хлопчика чи не брала участі у його вихованні.

Позивач не надав достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків, а також, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатись з матір`ю в Німеччині.

У постанові від 16 червня 2022 року у справі № 712/11527/17, провадження № 61-18337св21, Верховний Суд, погодившись з висновками судів, зазначив, що у справі відсутні докази, які б дозволили дійти висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Дитина прижилася в новому середовищі, тому змінювати її місце проживання вагомих підстав немає.

У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

Що стосується ненадання висновку органом опіки і піклування, за наявності достатніх та достовірних доказів, які надають суду можливість визначити інтереси дитини й ухвалити мотивоване судове рішення про визначення місця проживання дитини (висновків спеціалістів (експертів) у галузі дитячої психології, педагогіки, письмових доказів щодо умов проживання, навчання, позашкільних занять, стосунків між дитиною та кожним із батьків, ставлення кожного з батьків до виконання батьківських обов`язків, думки дитини), не позбавляє суд можливості винести рішення.

Але позивачем не надані достатні докази щодо умов проживання, висновків спеціалістів (експертів) у галузі дитячої психології, педагогіки, тощо.

Позивачем не наведено переконливих підстав та доказів для задоволення його вимоги про визначення місця проживання дитини разом з ним.

Більше того, у випадку проживання дитини з відповідачем, позивач не втрачає можливості брати участь у спілкуванні з дитиною та його вихованні, приймати участь в утриманні дитини.

Посилання позивача на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_5 є нічим не підтвердженими припущеннями.

Посилання позивача на притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, також не можуть братись до уваги, оскільки ці обставини не мають відношення до малолітньої дитини ОСОБА_5 та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.11.2023.

Суддя А.М. Гримайло