Справа № 677/1065/22
Провадження № 2/677/111/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Гладій Л.М.,

з участю секретаря Загаєвської С.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (надалі ДТП), у якому просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь 10 432,67 грн. майнової шкоди, 2500 гривень складання авто товарознавчої експертизи, 2 600 грн. франзишу, 1 015,88 грн. відшкодування за ліки, 6 500 грн. моральної шкоди, всього 23 048,55 грн.; з ОСОБА_2 на його користь 43 500 грн. моральної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 липня 2020 року близько 14 год. 39 хв. в м. Хмельницький по вул. Булаєнка, поряд з магазином «Автозапчастини», сталася ДТП, винним у скоєнні якої визнано відповідача по справі ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП належний позивачу мотоцикл «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Автомобіль «ВАЗ 21140-120-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , станом на день вчинення ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно страхового полісу № -2302058 страхова сума становить 130 000 грн., франзиши 2 600 грн. За його зверненням ПАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодовано суму в розмірі 13 970,59 грн. Однак не погоджуючись з висновком страхової компанії щодо розміру нанесеної йому матеріальної шкоди, він звернувся до ДП «Експерт Сервіс Авто». 13 січня 2021 року експертом виготовлено звіт № 67/21, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого йому як власнику мотоцикла «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок пошкодження ДТП складає 24 403,26 грн., що перевищує розмір виплаченої йому страховиком суми. Різниця між завданою шкодою нарахованої оцінювачем в розмірі 24 403,26 грн., та виплаченими ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страховим відшкодуванням в розмірі 13 970,59 грн., становить 10 432,67 грн. За складання даного звіту ним сплачено 2 500 грн. Зважаючи що розмір вказаного страхового відшкодування недостатній для повного відшкодування завданої їй внаслідок ДТП шкоди, просить стягнути на її користь вказані суми з відповідача. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано шкоди його здоров`ю, а саме, він отримав ушкодження верхньої гомілкової частини правого суглобу, забою попереку відділу хребта та множинних саден кінцівок спини. Йому було накладено гіпс на праву ногу, після зняття якого він пересувався на милицях. На лікування ним було витрачено значну суму коштів, але документально підтвердити він може лише на суму 1 015,88 грн. Крім майнової шкоди, внаслідок ДТПР, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 50 000 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Євроінс Україна» згідно з Полісом № -2302058яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 130 000 грн., 5% від цієї суми складає 6 500 грн. Отже вважає, що в межах цієї суми відповідальність з відшкодування завданої йому моральної шкоди повинна нести страхова компанія, решта винуватець ДТП ОСОБА_2 .

В ході судового розгляду позивачем в подальшому подано остаточну редакцію заяви про зменшення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 вимоги позову уточнив, просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь 4 193,71 грн., 2500 грн. за складання авто товарознавчої експертизи, 2600 грн. франшизи, 1015,88 грн. відшкодування за ліки, 6500 грн. моральної шкоди, а всього 16 809,59 грн.; з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 43 500 грн.

Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подав до суду відзив, у якому щодо задоволення позову в частині вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заперечив, вказав, що страховою компанією було проведено страхове відшкодування в розмірах та в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV), а тому ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виконало свої обов`язки в повному обсязі. Щодо відшкодування франшизи по Полісу в сумі 2600 грн., то ця вимога також є безпідставною, оскільки відповідно до п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди здійснюється на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Стягнення витрат на ліки мають бути документально підтверджені. Крім того, страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 1 015,88 грн. в якості відшкодування за ліки, то розмір моральної шкоди не може перевищувати 5% від цієї суми і становити більше ніж 50,79 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» моральної шкоди у сумі 6 500,00 грн. є такою, що суперечить нормам ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому просить у задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 також подав відзив, у якому щодо задоволення позову в частині стягнення з нього моральної шкоди в сумі 43 500 грн. заперечив, зазначив, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому спричинені тілесні ушкодження у вигляді пошкодження верхньої гомілкової частини правого суглобу, забою поперекового відділу хребта та множинних саден кінцівок, спини. Був накладений гіпс на праву ногу в період з 09 по 29 липня 2022 року. Після зняття гіпсу до 23 листопада 2022 року пересувався на милицях. Перебував на лікуванні з 09 липня 2020 року по 23 листопада 2020 року. Ушкодження здоров`я та пошкодження мотоцикла спричинили переживання та незручності у повсякденному житті.

Разом із тим, проведеною судово-медичною експертизою (висновок експерта № 248 від 30 липня 2020 року), яка була проведена в ході розслідування кримінального провадження № 0000229 від 09 липня 2020 року про ДТП 07 липня 2020 року за участю водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів грудної клітини, правої лопатки, правого ліктьового суглобу, поперекової ділянки, кульового суглобу справа, промежини калитки, які могли виникнути від дії ударів тертя (саден) тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, що рухався, частини мотоциклу та елементи дорожнього покриття, могли утворитися в строк та за обставин вказаних в постанові, а саме при ДТП, де потерпілий знаходився в якості мотоцикла, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз «Пошкодження зв`язок правого г/стопного суглобу» виставлений лікарями на основі суб`єктивних даних, об`єктивними даними не підтверджений, про що свідчить опис лікаря рентгендіагностичного відділення, при якому виявлено конгруентність (спів розмірність, відповідність) суглобних поверхонь та збережене співвідношення кісток в суглобі, що вищевказаному діагнозі було б порушене. Отже, зазначені позивачем характер тілесних ушкоджень, їх тяжкість та період лікування, є сумнівними та спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 248 від 30 липня 2020 року, а тому просить у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього моральної шкоди відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала. Крім того, просила при прийнятті рішення щодо стягнення витрат на надання правової допомоги взяти до уваги копію договору та додатку до нього, які були подані разом із позовною заяво., оскільки копія договору та додаток до нього подані до заяви від 30 жовтня 2023 року надані помилково.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його та відповідача відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати позицію відповідача ОСОБА_2 , викладену у відзиві. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди відповідач ОСОБА_2 визнає в розмірі 3000 грн. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., просить відмовити, оскільки розмір витрат не доведений поданими доказами.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду відзив, у якому вимоги позову не визнала.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що 09 липня 2020 року о 14 год. 39 хв. в м. Красилів по вул. Булаєнка, поряд з магазином «Автозапчастини» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний позивачу мотоцикл «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ » застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування № -2302058 страхова сума становить 130 000 грн., франзиши 2 600 грн.

Згідно звіту № 8862 про оцінку від 04 березня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «GEON X-ROAD 250» в результаті його пошкодження при ДТП складає 20 002,05 грн.

Згідно зі страховим актом № 31072/21 від 12 березня 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування ОСОБА_1 становить 14068,38 грн. (вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 16 668,38, мінус франшиза 2600 грн., згідно умов Полісу).

Відповідно до заяви про видачу готівки № 1FB557056 від 23 березня 2021 року ОСОБА_1 перераховано 13970,59 грн.

Відповідно до заяви про видачу готівки № 1FB539484 від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 перераховано ПАТ «Євроінс Україна» 6238,96 грн.

Загальна сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_1 становить 20 209,55 грн.

Відповідно до звіту за результатами проведення незалежної оцінки від 13 липня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «GEON X-ROAD 250» в результаті його пошкодження при ДТП, виготовленого на підставі заяви ОСОБА_1 , складає 24 403,26 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Щодо обставин, встановлених постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, то вони є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої прийнято цю постанову, лише з питань, чи мали місце неправомірні дії (бездіяльність) і чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2020 року, дають підстави для висновку, що 09 липня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний позивачу мотоцикл «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим завдав останньому майнової шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу…

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).

Таким чином, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 20209,55 грн. Предметом спору є відшкодування різниці майнової шкоди, моральної шкоди, стягнення витрат на складання авто товарознавчої експертизи та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу ремонтну калькуляцію N 67-21 від 09 липня 2021 року, використану при складанні звіту за результатами проведення незалежної оцінки від 13 липня 2021 року для визначення відшкодування.

Надавши оцінку звіту № 67/21 від 13 липня 2021 року, наданого позивачем, та звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, наданого відповідачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна», суд доходить висновку, що у звіті наданого відповідачем при оцінці шкоди не враховано в повній мірі пошкодження транспортного засобу «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 , не надано ремонтної калькуляції, а калькуляція відновлювального ремонту мотоцикла «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 , відображена в ремонтні калькуляції № 67-21 від 09 липня 2021 року та звіті № 67/21 від 13 липня 2021 року є більш розширеною та такою, що відповідає в певній мірі пошкодженням отриманими транспортним засобом під час ДТП.

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, послався на висновок експертизи, а саме звіт за результатами проведення незалежної оцінки від 13 липня 2021 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складає: вартість ремонтно-відновлювальних робіт 10168,64 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів 1242,71 грн; вартість нових складових (запчастин), що потребують заміні 10777,00 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ - 0,00; втрати товарної вартості внаслідок пошкодження 2214,91 грн, а всього 24403,26 грн.

За наслідками звернення ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 23 березня 2021 року останньому виплачено 13970,59 грн. та 30 серпня 2022 року - 6238,96 грн., страхового відшкодування, а всього 20209,55 грн.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі N 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Таким чином, відповідно до звіту за результатами проведення незалежної оцінки від 13 липня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «GEON X-ROAD 250» в результаті його пошкодження при ДТП, виготовленого на підставі заяви ОСОБА_1 , складає 24 403,26 грн. Страховиком виплачено ОСОБА_1 20209,55 грн.

При цьому, розмір цього відшкодування не заперечив та не спростував, як сам винуватець так і страховик під час розгляду справи в суді, зокрема не подали до суду клопотання про призначення по справі відповідної судової експертизи на спростування висновків звіту за результатами проведення незалежної оцінки від 13 липня 2021 року, наданого позивачем, який відповідає як положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, так і положенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Крім того, на момент розгляду справи, як вбачається із заяви про видачу готівки № 1FB539484 від 30 серпня 2022 року та повідомлення про отримання переказу фізичними особами, а саме ОСОБА_1 перераховано ПАТ «Євроінс Україна» 6238,96 грн. Тобто, вказаним фактом ПАТ «Євроінс Україна» фактично визнало суму відшкодування майнової шкоди у розмірі 24 403,26 грн.

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу за мінусом встановленого у договорі розміру франшизи.

Встановивши, що позивачу страховиком винуватця ДТП, а саме ПАТ «СК «Євроінс Україна» виплачено страхове відшкодування 20209,55 грн., а сума матеріального збитку становить 24403,26 грн., тобто в неповному обсязі, суд вважає, що з останнього слід стягнути 1593,71 грн (за мінусом 2600 франшизи).

Згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має особа, відповідальність якої застрахована, тобто, ОСОБА_2 . Такий правовий висновок викладений у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

Щодо відшкодування коштів за лікування.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно під час ДТП отримав тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до положень частини 1 статті 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані придбанням ліків, протезуванням тощо.

Вимогами пункту 24.1. статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивачем надано належні підтвердження щодо витрат на лікування внаслідок ДТП на суму 1015,88 грн. (фіскальні чеки, ультразвуковим дослідженням, копії медичної документації, що підтверджують факт його лікування).

Будь-яких доказів на спростування таких витрат стороною відповідача не надано.

Позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування ОСОБА_1 , в сумі 1015,88 грн. є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами витратами на лікування, а тому підлягають до відшкодування.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 09 липня 2020 року по 29 липня 2020 року, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого. Матеріалами справи підтверджено понесені ОСОБА_1 витрати на придбання медичних препаратів та обстеження, які були йому призначені на суму 1015,88 грн.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із положеннями частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка має бути сплачена страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, особа, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика.

Неправомірними винними діями відповідача ОСОБА_2 , внаслідок протиправних дій останнього, позивачу завдано тілесних ушкоджень, які порушили законні немайнові його права. Позивач переніс моральні страждання, які полягали у фізичному болі та стражданні, які він мусив відчувати від отриманих травм, болісного тривалого лікування. Певний період часу змушений був лікуватися, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров`я ОСОБА_1 , його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 3 000,00 грн.

Зважаючи, що страховик має сплатити позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат на лікування 1015,88 грн. в якості виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, то розмір моральної шкоди не може перевищувати 5% від цієї суми, тому на відшкодування моральної шкоди на його користь з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» слід стягнути 50,79 грн. (1015,88 грн. х 5 %).

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2949 грн. 21 коп. (3 000,00 грн. 50,79 грн.).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21 (провадження № 61-5444св23).

Судом встановлено, що позивачем також заявлена вимога про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь понесені ним витрати за оплату оцінки вартості матеріального збитку ДП «Експерт-Сервіс-Авто» у розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанцією № 1/3 ТВБВ 1868 81 від 26 квітня 2021 року.

16 грудня 2020 року страховиком було отримано повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування, в якій визначено майнову вимогу щодо відшкодування витрат, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу «GEON X-ROAD 250», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Із порушенням вимог п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 11 січня 2021 року представником страховика було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду транспортного засобу.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Тому витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, підлягають стягненню з відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача у повному розмірі в сумі 2500 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить: сума сплаченого судового збору 1984,80 грн., виготовлення копій документів до позовної заяви 408 грн., витрати на надання правової допомоги - 10000 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2022 року (надалі Договір) гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку №1 до цього Договору.

Як вбачається із Додатка № 1 до Договору сторони погодили види та тарифи послуг адвоката, а саме: оформлення позовної заяви 7000 грн.; підготовка процесуальних документів по справі (клопотання, письмові пояснення, адвокатські запити та інш.) 250 грн. за сторінку процесуального документу; участь у судовому засіданні 500 грн. за 1 судове засідання.

Пунктом 3.9 Договору передбачено, що гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою Адвокат видає Довідку.

Відповідно до довідки № 25/08-22 від 25.08.2022 року ОСОБА_1 було сплачено 7000 грн. за виконану роботу згідно Договору.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч. 2 ст. 137 ЦПК України правова допомоги адвоката та фактичні витрати адвоката, які необхідні для виконання договору про надання правової допомоги є різними витратами клієнта (замовника). При цьому, останні встановлюються на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення адвокатом таких витрат.

Згідно зі статтею 19 того ж Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 6 та 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В свою чергу, у відповідності до умов Договору та Додатку до нього про надання правової допомоги проведення оплати гонорару адвоката підтверджується довідкою, в якій зазначено, що ОСОБА_1 сплатив адвокату 7000 грн. за оформлення позовної заяви про відшкодування шкоди.

Таким чином, наведені обставини та факти, умови Договору про надання правової допомоги та Додатка №1 до нього свідчать про те, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Лукіянчук О.М. гонорар в сумі 7 000 грн., а тому його витрати на правову допомогу по даній справі становлять 7 000 грн., а нарахування 10 000 грн. в якості гонорару та витрат на правову допомогу є безпідставним.

Разом із тим, розмір заявлених до стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн. або ж 10 000 грн., що виразилась в наданні консультацій, вивчення документів та нормативно-законодавчої бази, підготовки процесуальних документів та представництво інтересів в судових засіданнях є значно завищеним, не співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, їх необхідністю та часом, який реально необхідний для виконання такої роботи та який фактично затрачений адвокатом.

Зокрема, наявні в матеріалах справи докази самі по собі не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Частинами 3-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявления іншою стороною клопотання про їх не співмірність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заяваМ 9336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Адвокатом Лукіянчук О.М. не зазначено кількість годин витрачених нею на надання правової допомоги по даній справі (згідно матеріалів справи одне судове засідання розпочато о 13:02:27 завершено о 13:32:11), а підготовка трьох процесуальних документів (клопотання про відкладення розгляду справи, заяви про зменшення позвних вимог, заяви про доручення до матеріалів справи доказів) є співмірною і не відповідає критерію реальності затраченого адвокатом часу на виконання такої роботи.

Крім того, дана справа не значної складності та має не значний обсяг документів, а тому вчинення позовної заяви та доданих до неї документів не потребує значних витрат часу.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань.

Суд дійшов висновку, що відшкодування понесених відповідачем адвокатських витрат у визначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності та співмірності. Зважаючи на складність справи, а саме предмет доказування, складність застосування норм права та збору доказів у даній справі, а також складення адвокатом процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір правничої допомоги заявленої позивачем до відшкодування у розмірі 1000 грн. є значно завищеним.

Таким чином, з урахуванням наведених норм права, конкретних обставин даної справи, обґрунтованості та реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації ОСОБА_1 за рахунок відповідачів з 10000 грн. до 3000 грн.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі по 1500 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» задоволено на 55,08 % (9260,38 грн. х 100 : 16809,59 грн.), а тому з ПрАТ «СК «Євроінс Україна на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 546 грн. 61 коп. (992,40 грн. х 55,08:100).

Позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено на 10,23 % (4449,21 грн. х 100 : 43500 грн.), а тому з ПрАТ «СК «Євроінс Україна на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 101 грн. 52 коп. (992,40 грн. х 10,23% :100).

На підставі та керуючись ст.ст. 22, 23, 998, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 279, 141, 280, 282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 4193,71 грн. матеріальної шкоди, 1015,88 відшкодування витрат на лікування, 2500 грн. витрати на залучення експерта, 1500 витрати на правову допомогу, 50,79 грн. моральної шкоди, а всього 9260 (дев`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 38 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 546 гривень 61 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2949,21 грн. - моральної шкоди, 1500 витрати на правову допомогу, а всього 4449 (чотири тисячі чотириста сорок дев`ять дев`ять) гривень 21 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 101 гривень 52 копійок.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Гладій