Справа № 529/1439/23
Провадження № 2/529/562/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшенко М.А. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала, що 05 червня 2015 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства та відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. При цьому, відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню їхньої спільної малолітньої дитини, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить розірвати шлюб позивача з відповідачем та стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 04.10.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій вказав, що згодний на розірвання шлюбу та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі 05 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 5/.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 6/.

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви. Спільне господарство сторони не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дитини, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові.

Питання про вибір прізвища не зазначено у позовних вимогах, позивачем чи її представником будь-яких заяв щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу також не подано, тому воно не було предметом судового розгляду.

Також, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої ОСОБА_3 , що проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. Відповідачем не було надано суду доказів, які б спростовували позовні вимоги чи доказів щодо неспроможності сплати ним аліментів у розмірі, визначеному позивачем у справі, а саме - у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує у повному обсязі покладеного на нього обов`язку утримувати малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , хоча зобов`язаний утримувати останню до її повноліття, на спростування чого відповідачем не було надано суду жодних доказів, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи те, що ні позивачем ні її представником не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі, щодо сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду.

Крім цього, враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп підлягає згідно з ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_4 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 червня 2015 року у Виконавчому комітеті Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області, актовий запис № 4.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 26 вересня 2023 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) грн 60 коп.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко