ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7056/23 Справа № 211/7809/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П. Бондар Я.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гладиш К.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенніДніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/7809/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, повний текст рішення складено 08 червня 2023 року (суддя Сарат Н.О.), -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 08 листопада 2017 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року спірне домоволодіння розділено між ними в рівних частках, тобто кожному по частині. Однак, відповідач чинить їй перешкоди в користуванні її часткою домоволодіння, не пускає її, не дає ключі, забороняє знаходитися на території домоволодіння і будинку, а також чинить перешкоди вселення її, та їх спільних дітей до будинку. Тому, з метою захисту порушених прав просила суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні власністю, а саме частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та вселити її в зазначене домоволодіння.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.: зобов`язано відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, а саме частиною домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_1 в домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний притримуватись моральних засад суспільства. Положеннями статті 391ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позов не надав. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язку у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України розглянув вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження, хоча вона підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки виникло із сімейних відносин сторін. У призначені дні судових засідань 13 квітня 2023 року у зв`язку з гострою виробничою необхідністю та 24 травня 2023 року у зв`язку з хворобою, що підтверджується електронним листом непрацездатності, подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд зробив висновок, що ОСОБА_2 зловживає своїми правами, відмовив у задоволенні клопотань та ухвалив рішення 08 червня 2023 року без участі відповідача. Вказане позбавило можливості відповідача надати суду повну інформацію щодо відносин сторін.

Так, у провадженні Довгинцівського районного суду перебувало кримінальне провадження № 211/6101/16-к за обвинуваченням ОСОБА_3 (батька позивачки) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, де він є потерпілим. З матеріалів вказаного провадження вбачається, що позивачка ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_3 чинили насильство в сім`ї.

Також, у провадження Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 211/3611/19 за обвинуваченням ОСОБА_3 (батька позивачки) у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, потерпілою в якому є мати відповідача ОСОБА_4 , яка проживає разом з ним по АДРЕСА_1 . Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року на підставі апеляційної скарги ОСОБА_3 скасовано вирок та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про вселення в домоволодіння призведе до загострення конфліктів між нами, оскільки позивачка завжди провокує конфліктні ситуації, а можливості виділити відповідачу або позивачці ізольованого приміщення в цьому домоволодінні в натурі немає.

ОСОБА_2 намагався вирішити питання користування вказаним домоволодінням шляхом його перебудови в окремі ізольовані будинки або шляхом його продажу і поділу виручених грошей порівну, однак, позивачка відкидає будь-які варіанти, окрім сплати їй відповідачем 15 000 доларів США, проте бажаючих придбати будинок за 30 000 доларів США, яка є явно завищеною, до цього часу не знайшлося.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де остання просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що судом правильно встановлено всі обставини справи, характер спірних відносин, досліджено докази подані сторонами, надано їм належну оцінку та правильно вирішено спір - здійснено захист порушеного права власності, яке належить позивачу. Відповідач не надає жодних доказів, які б вказували на безпідставність, помилковість прийнятого судом рішення, зазначені відповідачем доводи зводяться до надмірного формалізму та не змінюють фактичний стан речей - позивачка є співвласником домоволодіння і має право користування ним.

Позивачка в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала,просили її задовольнити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року визнано за ОСОБА_1 право власності на частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., цегляної літньої кухні з підвалом Б під літ. «Б» площею 19,8 кв.м., цегляного сараю літ. «В» площею 11,0 кв.м., цегляного сараю літ «Г» площею 3,3 кв.м., цегляної вбиральні літ. Д» площею 1,7 кв.м., дощатого душа літ. «Е» площею 1,3 кв.м., парканів 1,2, водоколонки І, замощення ІІ, вартістю 79 731,00 грн. Іншу частку визнано за ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року залишено без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до частин першої, другої статті 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями статті 391ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позов не надав. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

По суті позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном є як додатковий спосіб захисту прав власника майна на здійснення ним користування та розпорядження майном.

Позивачка ОСОБА_1 є співвласником домоволодіння і має право вимагати усунення свого порушеного права. Відповідачем чиняться перешкоди у користуванні спірним домоволодінням, внаслідок чого позивачка позбавлена безперешкодного доступу до своєї власності.

Суд першої інстанції правильно усунув перешкоди позивачці у здійснення права власності та вселення її до спірного домоволодіння, оскільки вона є її співвласником та немає доступу до власності через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи, а саме: відповідно до акт державного виконавця від 21 вересня 2022 року встановлено, що виходом за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було вселено за вищевказаною адресою, ключі від будинку вручено особисто боржником ОСОБА_2 (а.с. 54)

Як вбачається з талону-повідомлення єдиного обліку № НОМЕР_1 до Відділення поліції № 1 (м.Кривий Ріг) Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області 28 вересня 2022 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те що за адресою: АДРЕСА_1 , колишній чоловік ОСОБА_2 не впускає заявницю ОСОБА_1 додому, яка має постановлення суду на заселення (а.с. 53).

Також, відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № НОМЕР_2 до Відділення поліції № 1 (м. Кривий Ріг) Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області 03 жовтня 2022 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те що за адресою: АДРЕСА_2 інформує про надання медичної допомоги ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , викликали сусіди. За поясненнями потерпілої колишній чоловік ОСОБА_2 побив руками, нічого не забрав, мешкає за даною адресою, ніби з потерпілою зараз ділять майно. Діагноз: забої м`яких тканин обличчя та голови. Лікування амбулаторне (а.с. 52).

Законодавець у частині 1 статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захисту підлягає немайнове або майнове право, свобода чи законний інтерес, яке порушене, невизнане або оспорюється.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції всупереч пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України розглянув вказану справу в порядку прощенного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки виникла із сімейних відносин сторін

Відповідно до частини 2 статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 4 статті 374 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Оскільки, предмет позовних вимог у даній справі не підпадає під обмеження, які визначені частиною 4 статті 274 ЦПК України, тому вказана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, дання справа не виникає із сімейних правовідносин, оскільки сімейні правовідносини - це суспільні відносини, врегульовані нормами сімейного права, що виникають із шлюбу, споріднення, усиновлення та інших форм влаштування дітей, що залишилися без піклування батьків, в даному випадку шлюб між сторонами розірваний, майно подружжя поділено, а даний спір вже стосується відносин між співвласниками нерухомого майна.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у задоволені клопотання ОСОБА_5 про відкладання розгляду справи та ухваленні рішення без його участі.

Згідно вимог статті 129 Конституції України розумні строки розгляду справ судом віднесено до основних засад судочинства в Україні.

Відповідно до правових позицій ВС України розумний строк визначається у кожній конкретній справі з урахуванням справедливого і своєчасного її розгляду, складністю справи; поведінкою заявника; процесуальними діями суду, але не більше строку, визначеного законом. При цьому, якщо в одному провадженні об`єднанні вимоги, для одних з яких законом установлений строк розгляду в один місяць, а для інших - у два місяці, справа підлягає розгляду і вирішенню в розумний строк, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі (п. 36 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. N 2).

Остаточними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Маруценко проти України», «Шаповалова проти України», «Волчкова проти України», «Соболев проти України», «Омеляненко проти України», «Скороход проти України», «Щуров проти України», «Жужа проти України», «Пономаренко проти України», «Махонько проти України», «Сверчков та Сверкова проти України», «Ларіонов проти України», «Черниш проти України», «Паламарчук проти України» та «Крижанівський проти України» встановив порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з незабезпеченням національними судами розгляду справи в розумний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 перебувала на розгляду в суді першої інстанції з 01 грудня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про знаходження вказаної справи на розгляду у суді, адже подавав заяву на скасування заочного рішення, заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з переглядом в суду в апеляційній інстанції позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, неодноразового подавав клопотання про відкладення розгляду справи, однак, своїм правом на подання відзиву, доказів, пояснень не скористався.

12 квітня 2023 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з виробничою необхідністю.

Відповідно до довідки від 13 квітня 2023 року вказана цивільна справа не розглядалась у зв`язку з клопотанням відповідача та відкладена до 24 травня 2023 року (а.с. 80).

22 травня 2023 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням на лікарняному після хірургічного втручання.

Відповідно до довідки від 24 травня 2023 року розгляд справи відкладено до 08 червня 2023 року (а.с. 84).

Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції від 08 червня 2023 року, суд вважав, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, вкотре надаючи заяви про відкладення розгляду справи, без надання доказів поважності причини неявки в судове засідання, що призводить до затягування розгляду справи та враховуючи тривалість розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції,доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про вселення в домоволодіння призведе до загострення конфліктів між нами, оскільки позивачка завжди провокує конфліктні ситуації, а можливості виділити відповідачу або позивачці ізольованого приміщення в цьому домоволодінні в натурі немає ,

Порушення позивачкою ОСОБА_1 , як на думку відповідача, правила співжиття, не спростовують доводів позивачки про вчинення відповідачем їй перешкод у користуванні житловим приміщенням, власником частки у якого вона є.

Крім того, ані матеріали справи, ані апеляційна скарга не містять заперечень відповідача щодо вказаних позивачкою обставин.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що на час розгляду справи у суді позивачкою вчинено будь-які адміністративні чи кримінальні правопорушення щодо відповідача, або що відносно неї винесено обмежувальний припис.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009).

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 є власником частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , їй належить право користування вказаним житловим приміщенням на рівні з іншим власником частки, відповідачем ОСОБА_2 .

Позивачка довела, а відповідач не спростувала належними та допустимими доказам факт вчинення позивачці перешкод у користуванні житловим приміщенням, а тому висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди позивачці ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме частиною спірного домоволодіннята вселення позивачки до домоволодіння є обґрунтованим.

Рішення суду ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, з урахуванням обставин справи на підставі повно та належно досліджених доказів, тому підстав для його скасування немає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 7,19, 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

Я.М. Бондар

Повний текст постанови складений 15 листопада 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко