№ 207/2446/23
№ 2/207/700/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.,

при секретарі Пономаренко В.К.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування служби у справах дітей Кам`янської міської ради про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться зазначена цивільна справа.

Для повного та всебічного розгляду справи виникла необхідність у витребуванні доказів, а саме:

- витребувати у Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків.

Позбавляючи батьківських прав батька, органом опіки не складено висновку про доцільність проживання дитини разом з батьком, наявний акт обстеження умов проживання, за своєю суттю та змістом не являється висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батька батьківських прав відносно малолітніх дітей. Таким чином, розгляд справи за відсутності висновку органу опіки та піклування за місцем проживання батька, який мав бути складений задля забезпечення належного розгляду позову, є порушенням статті 19 СК України.

Тобто, без урахування всіх фактичних обставин цієї справи, та відсутності висновку за позовом, який повинен містити інформацію щодо предмета доказування, неможливий розгляд справи по суті.

Виписане узгоджується з позицією ВС від 23.12.20 року по справі № 712/11527/17.

Отже, у даній категорії справ наявність висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, що є предметом спору, є обов`язковим, у зв`язку з чим такий висновок підлягає витребуванню від Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати відділ «Служби у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 53, 84, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Витребувати у відділу «Служби у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати відділ «Служби у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області в строк до 01.12.2023 року надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О.Бистрова