КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9001/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення вартості невикористаних проїзних квитків та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Зуєвич Л.Л.,-

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 139 грн 64 коп. (вартість невикористаних квитків), поштові витрати в розмірі 55 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 07 липня 2021 року через сервіс інтернет придбав 2 квитки на потяг № 888 ЛА від станції Дарниця до станції Ніжин на 10 липня 2021 року з відправленням о 10 годині 12 хвилин. По приїзді на вокзал ст. Дарниця по гучномовцю було повідомлено про запізнення поїзда № 888 ЛА на 40 хвилин. Коли пройшли 40 хвилин, надалі було повідомлено про запізнення, ще на 40 хвилин. Коли пройшли ще 40 хвилин по гучномовцю ст. Дарниця було повідомлено про запізнення поїзда ще на 3 години.

Внаслідок вказаних дій працівників АТ Укрзалізниця ст. Дарниця йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 вартість невикористаних квитків в розмірі 139 грн 64 коп, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та витрати в розмірі 55 грн 50 коп.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави 908 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник АТ «Українська залізниця» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу внаслідок винних дій відповідача завдана матеріальна та моральна шкода.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що позивач придбав посадочні документи 000В42ВА-5FFD-3183-0002 та 000В42ВА-5FFD-3183-0001 для проїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дата/ час відправлення: 10 липня 2021 року 10:12, дата/час прибуття: 10 липня 2021 року 11:42, відправлення: Дарниця, призначення: Ніжин, поїзд: 888 ЛА.

Вартість кожного квитка становить 69 грн 82 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що 07 липня 2021 року він через сервіс інтернет придбав 2 квитки на потяг № НОМЕР_1 від станції Дарниця до станції Ніжин на 10 липня 2021 року з відправленням о 10 годині 12 хвилин. По приїзді на вокзал ст. Дарниця по гучномовцю було повідомлено про запізнення поїзда № 888 ЛА на 40 хвилин. Коли пройшли 40 хвилин, надалі було повідомлено про запізнення, ще на 40 хвилин. Коли пройшли ще 40 хвилин по гучномовцю ст. Дарниця було повідомлено про запізнення поїзда ще на 3 години. Внаслідок вказаних дій працівників АТ Укрзалізниця ст. Дарниця йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пункт 6 частини першої статті 911 ЦК України передбачає, що пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 128 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 повернення вартості невикористаних квитків провадиться у порядку встановленому Правилами перевезень пасажирів.

Згідно п. 19.6 Правил, повернення платежів за невикористані проїзні/перевізні документи, оформлені через електронні канали зв`язку, здійснюється:

- пасажиром самостійно через електронні канали зв`язку до відправлення поїзда, зазначеного у проїзному/перевізному документі;

- після відправлення поїзда, але не пізніше однієї години з моменту його відправлення через квиткові каси пунктів відправлення.

В інших випадках розгляд питання про повернення платежів за невикористані проїзні/перевізні документи, оформлені через електронні канали зв`язку, здійснюється перевізником у претензійному порядку.

Так, згідно наявних в матеріалах справи посадочних документів ОСОБА_1 було придбано два квитки 000В42ВА-5FFD-3183-0002 та 000В42ВА-5FFD-3183-0001 для проїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за змістом яких дата/ час відправлення: 10 липня 2021 року 10:12, дата/час прибуття: 10 липня 2021року 11:42, відправлення: Дарниця, призначення: Ніжин, поїзд: 888 ЛА.

За вказані посадочні документи позивачем було сплачено 139 грн 64 коп.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , він відмовився від поїздки за вказаними білетами через запізнення потягу.

13 липня 2021 року ОСОБА_1 було направлено претензію щодо повернення грошових коштів в сумі 139, 64 грн. за невикористані квитки, та ненадані послуги.

Отже, позивач дотримався вимог та у встановленому порядку направив заяву щодо повернення вартості посадочних документів.

Відповідачем кошти не були повернуті та було роз`яснено позивачу процедуру повернення коштів у випадку відміни поїзда, зміни графіку руху, що призвело до запізнення чи відсутності можливості здійснити поїздку, що не відповідала обставинам за яких позивач звернувся до відповідача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що оскільки відправлення потягу, згідно посадочних документів, мало відбутись 10 липня 2021 року о 10:12 год., проте був відправлений із запізненням, тому ОСОБА_1 має право на відшкодування йому повної вартості посадочних документів та завданої моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача коштів, сплачених ним за посадочні документи, оскільки його права, як споживача послуги перевезення, були порушені.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Врахувавши принципи законності, розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги факти, що позивачем при зверненні з претензією до відповідача не було додержано усіх вимог АТ «Українська залізниця», а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про дотримання позивачем порядку звернення позивача до відповідача про повернення коштів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем у претензії не було надано всіх необхідних документів, а також, посадочних документів з оригінальною відміткою, зробленою 10 липня 2021 року працівником АТ «Українська залізниця», не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки замовлення посадочних документів здійснювалось позивачем через сервіс інтернет, а оплата за них проводилась у безготівковій формі.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 березня 2023 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко