Справа № 461/3968/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2492/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року у справі за заявою адвоката Ходака Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 19 серпня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №4480, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №Z06.00611.005107242 від 04 квітня 2019 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,6 грн.

У серпні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ходак В.В. звернувся в суд із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 30 000 грн.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року заяву задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №461/3968/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що AT «Ідея Банк» не звертався із клопотанням до суду щодо зменшення витрат на правничу допомогу (не доводило неспівмірність витрат), тому суд не мав права застосувати ч. 5 ст. 137 ЦПК України та самостійно доводити таку неспівмірність.

Звертає увагу на те, що виконавчим написом №4480 від 19 серпня 2021 р. стягнено із ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z06.00611.005107242 від 04 квітня 2019 р. в розмірі 275 784, 58 грн. В рамках виконавчого провадження №67067605 (щодо виконання виконавчого напису №4480 від 19 серпня 2021 р.) із ОСОБА_1 було стягнено 53 405,22 грн.

Стверджує, що вказана справа має істотний інтерес для ОСОБА_1 та дозволить повернути 53 405, 22 грн, а також унеможливити стягнення у розмірі 275 784, 58 грн.

Просить скасувати додаткове рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 серпня 2023 року та ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 (витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.

18 вересня 2023 року від AT «Ідея Банк» на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Звертає увагу, що заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу представника позивача на адресу AT «Ідея Банк» не надходила, таким чином відповідач був позбавлений права заявити клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Окрім цього, наголошує, що AT «Ідея Банк» у відзиві від 20 червня 2023 року на позовну заяву ОСОБА_1 подало заперечення щодо судових витрат позивача на правову допомогу, які він навів у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат. Відповідач не погоджуєвався із стягненням витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн., оскільки вона є неспівмірною зі складністю справи, значно завищеною та недоведеною. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26 жовтня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 13 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №261-1 від 01 травня 2023 р. (а.с. 71-72).

Згідно із п. 4.1. Договору вартість наданих юридичних послуг (гонорар адвоката) складає 30 000 грн.

В підтвердження понесених витрат відповідно до договору №261-1 від 01 травня 2023 р. про надання правової (правничої) допомоги, було долучено копію рахунку №261-1-1 від 01 травня 2023 р.(а.с. 73) та копію виписки по рахунку за 15 травня 2023 р. (а.с. 74).

В позовній заяві та заяві про ухвалення додаткового рішення міститься опис виконаної роботи, згідно з яким, до наданих адвокатом послуг віднесено: аналіз документів, підготовка правової позиції по справі (1 год.); підготовка, формування та подання позовної заяви до суду ( 8 год.), підготовка заяви про забезпечення позову (1 год.).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

З відзиву АТ «Ідея Банк» від 20 червня 2023 року поданого на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 89-103) слідує, що відповідач заперечував щодо витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. Наголошував, що долучені представником позивача документи не містять детального розпису наданих адвокатом клієнту правових послуг з зазначенням вартості таких. Вважав, що вартість заявлених витрат є явно неспівмірною зі складністю спору та витраченим часом, що свідчить про штучне збільшення розміру вартості наданих адвокатом робіт та послуг.

На що суд першої інстанції не звернув увагу, зазначивши, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не надходило.

З огляду на наведене, колегія суддів не бере до уваги доводи, що AT «Ідея Банк» не звертався із клопотанням до суду щодо зменшення витрат на правничу допомогу (не доводило неспівмірність витрат).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При цьому, колегія суддів, звертає увагу на ту обставину, що чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Стосовно доводів апеляційної скарги, про те, що вказана справа має істотний інтерес для позивача ОСОБА_1 та дозволить повернути 53 405, 22 грн, а також унеможливити стягнення у розмірі 275 784, 58 грн., колегія суддів звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, врахувавши складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та з врахуванням того, що даний спір є спором незначної складності, прийшов до правильного висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції скаржником не доведено, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на оплату правової допомоги суперечить принципу співмірності та розумності судових витрат, критерія реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.