Справа № 461/3976/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., при секретарі Дзвінник Х.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Львівгаз збут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Львівгаз збут» щодо проведення акта звірки згідно показів лічильника, зобов`язати ТОВ «Львівгаз збут» здійснити звірку використаного газу в період з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2021 року згідно показів лічильника, ліквідувати борг перед ТОВ «Львівгаз збут» в сумі 469,88 грн, зобов`язати ТОВ «Львівгаз збут» виплатити позивачу 1500 грн моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що до листопада 2020 року у нього не було жодної заборгованості. За листопад 2020 року в "Приваті" у нього висвітилася сума за 347 кубів газу, а ще був вказаний без будь-яких пояснень пункт перерахунки, в якому ще + 493,64 грн. В рахунках не вказувалися попередні і кінцеві показники лічильника, а просто кількість кубів, за які необхідно заплатити. В січні 2021 року на сайті «Львівгаз збут» в особистому кабінеті він записався на прийом до заступника голови з роботи з клієнтами, однак дату і час прийому йому так і не повідомили. 25 серпня 2021 року позивач отримав позовну заяву від ТОВ «Львівгаз збут» на суму 1591,66 грн. 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 направив на електронну адресу ТОВ ««Львівгаз збут» відповідь на позовну заяву, в якій зазначив що дана сума не відповідає дійсності. Боргу на 31 липня 2021 року станом на 26 серпня 2021 рік у нього немає. Так як на 31 жовтня 2020 року в нього була відсутня заборгованість, він розписав з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2021 року помісячно вартість спожитих ним кубометрів газу згідно розцінок, які існували на той період. На 26 серпня 2021 рік він повністю оплатив спожитий газ з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2021 рік включно. Звідки виникла сума заборгованості йому невідомо. Позивач продовжував оплату спожитого газу згідно показників лічильника. ТОВ «Львівгаз збут» в період з вересня 2021 року по травень 2022 року зменшило його борг до 469,88 грн, а з травня 2022 року оплату за спожитий газ він оплачує НАК «Нафтогаз України». Протягом 2021-2023 років він тричі звертався в НКРЕКП у Львівській обл. щоб йому допомогли в вирішенні даного питання, по сьогодні результат відсутній. На сьогоднішній день з ним, як з споживачем, звірку в узгоджений з ним час ніхто не здійснив. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

05.09.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Львівгаз збут» проводить нарахування вартості спожитого газу на підставі даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається AT «Львівгаз» через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України». Враховуючи вищенаведене, питання щодо нарахованих обсягів спожитого природного газу по особових рахунках споживачів, відноситься виключно до компетенції Оператора ГРМ - AT «Львівгаз». ТОВ «Львівгаз збут» не здійснює облік спожитого газу та не здійснює перерахунків за спожитий газ. Згідно даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається АТ «Львівгаз» через інформаційну платформу, по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 01.11.2020 по 30.04.2022 включно було спожито природного газу 4305,06 м3, за які ТОВ «Львівгаз збут» провело нарахування в сумі 33538,87 грн. За даний спожитий природний газ у вказаному періоді відповідачем поступила оплата в сумі 33068,99 грн. Відповідно, станом на сьогодні заборгованість у позивача перед ТОВ Львівгаз збут за спожитий природний газ становить 469,88 грн: (33 538,87 грн. - 33 068,99 грн). Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачем не зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві, жодних доказів, які б підтверджували визначення розміру моральної шкоди суду не надано. Просить в задоволенні позову відмовити.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» здійснює ліцензовану господарську діяльність з постачання природного газу на території Львівської області, відповідно до ст. 9 Закону України №329-VIII «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 та Ліцензії, виданої на підставі Постанови НКРЕКП від 25.04.2017 №549.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 162 ЖК України строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , тобто позивач є побутовим споживачем природного газу, який приєднався до Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживав природний газ та щомісячно сплачував рахунки за спожитий природний газ, що не заперечується сторонами.

В серпні 2021 року позивач отримав від ТОВ «Львівгаз збут» позовну заяву про стягнення з нього заборгованості по оплаті за спожитий газ в розмірі 1591,66 грн, яка виникла станом на 31.07.2021 /а.с. 6/.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною заборгованістю та надіслав на електронну адресу відповідача відповідь на позовну заяву із помісячним розписанням вартості спожитих ним кубометрів газу.

Листом від 22.09.2021 ТОВ «Львівгаз збут» на звернення ОСОБА_1 від 27.08.2021 щодо проведення розрахунків за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , повідомило, що ТОВ «Львівгаз збут» здійснює лише постачання природного газу згідно рішення НКРЕКП, при цьому розподіл природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу та обслуговування газових мереж здвійснює АТ «Львівгаз». ТОВ «Львівгаз збут» не здійснює облік спожитого обсягу газу та не здійснює перерахунків обсягів спожитого (розподіленого) газу за попередній період. Зазначили, що питання стосовно рознесення показів приладу обліку газу та обсягу спожитого газу та відображення їх у рахунках на оплату, відносяться виключно до компетенції АТ «Львівгаз». Також повідомили, що станом на 31.08.2021 по особовому рахунку НОМЕР_1 утворилась заборгованість в сумі 1715,44 грн /а.с. 8/.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Урядової гарячої лінії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) із відповідним зверненням.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) 21.03.2023, розглянувши звернення позивача, рекомендувало АТ «Львівгаз» та ТОВ «Львівгаз збут» в узгоджений із споживачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою споживача з наданням споживачеві відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ та підписати акт звірки /а.с. 11-12/.

Як вбачається з листа-повідомлення від 27.03.2023 ТОВ «Львівгаз збут» провело звірку взаємних розрахунків, про що було складено відповідний акт та надіслано позивачу для його підписання. Згідно акту звірки взаємних розрахунків у позивача станом на 28.02.2023 наявна заборгованість в сумі 469,88 грн. Крім цього у даному листі-повідомленні надано детальну помісячну інформацію щодо розрахунків за спожитий природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2020 року /а.с. 13-15/.

АТ «Львівгаз» листом від 27.03.2023 запрошувало ОСОБА_1 для підписання Акту звірки №582/23 обсягів споживання природного газу від 24.03.2023 для перевірки відповідності показників лічильника, з метою коректного обліку природного газу. Також АТ «Львівгаз» надіслало позивачу вищевказаний акт звірки №582/23 обсягів споживання природного газу від 24.03.2023 /а.с. 16-17/.

Вищезаначені акти звірки ТОВ «Львівгаз збут» та АТ «Львівгаз» позивачем не підписані, однак і даних про їх оскарження матеріали справи не містять.

Оглянувши надані сторонами докази, суд виходить з такого.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила № 2496), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 (далі - Типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. В свою чергу, споживачем визнається фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами першою - третьою статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 1 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

У пунктах 3, 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).

У пункті 1 цієї глави вказано, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

У пункті 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ вказано, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань ЗВТ показання лічильника газу будуть менші, ніж надані споживачем за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 01 число місяця, в якому провадиться таке контрольне зняття показань ЗВТ.

Аналогічне правило про обов`язок споживача щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ закріплений в пункті 5.5 розділу V Типового договору № 2498.

Таким чином, за загальним правилом фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача визначається на основі даних, які надаються самим споживачем станом на 01 число місяця. Якщо ж споживач не надав цих даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період з подальшим корегуванням цих даних після того, як в наступному розрахунковому періоді споживач своєчасно надасть показники лічильника або якщо буде проведено контрольне зняття показань ЗВТ.

Як вбачається з матеріалів справи спірна заборгованість виникла у період з листопада 2020 року по липень 2021 року. З витягу з особистого кабінету споживача ОСОБА_1 , особовий рахунок якого: НОМЕР_1 вбачається, що з листопада 2020 року по липень 2021 року споживач спожив 2045,67 м3 газу, а з відомостей ТОВ «Львівгаз збут», які надані до акту звірки взаємних розрахунків вбачається, що з листопада 2020 року по липень 2021 року споживач спожив 2145,73 м3 газу. Таким чином, судом встановлена розбіжність між показниками лічильника зазначеними в особистому кабінеті позивача «Додаток 104» та показниками, які зазначені у відомостях ТОВ «Львівгаз збут», тобто позивачем фактично оскаржується не сама сума заборгованості, а нарахування обсягів спожитого газу, які є розбіжними з показаннями його лічильника.

Між тим, суд звертає увагу позивача на те, що ТОВ «Львівгаз збут» отримує всі дані щодо об`ємів споживання природного газу побутовим споживачем від оператора ГРМ - АТ «Львівгаз». У подальшому, ТОВ «Львівгаз збут» проводить нарахування споживачам за надану послугу з газопостачання, про що свідчать відповідні платіжки, які виставляються споживачам природного газу саме ТОВ «Львівгаз збут».

Таким чином, позовні вимоги позивача звернені до неналежного відповідача, оскільки до кола обов`язків ТОВ «Львівгаз збут» не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачами, та дійснення їх перерахунків. У такому випадку відповідачем повинен був виступати АТ «Львівгаз», який надає інформацію про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем ТОВ «Львівгаз збут».

Наведене узгоджується з постановою ВС у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС від 25.09.2019 у справі №591/654/17, провадження №61-27449св18.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ТОВ «Львівгаз збут» щодо проведення акта звірки згідно показів лічильника, зобов`язання ТОВ «Львівгаз збут» здійснити звірку використаного газу в період з 01 листопада 2020 року по 31 липня 2021 року згідно показів лічильника, ліквідувати борг перед ТОВ «Львівгаз збут» в сумі 469,88 грн задоволенню не підлягають, так як заявлені до неналежного відповідача.

Щодо позовної вимоги позивача, про стягнення з відповідача 1500 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судом не встановлено фактів невиконання відповідем нормативно-правових актів України та порушення з боку відповідача прав позивача, позивачем на наведено будь-яких обгрунтувань заподіяння йому моральної шкоди, відповідно в суду не має підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи відшкодуванню не підлягають. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судові витрати, понесені сторонами, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-79, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Львівгаз збут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», , адреса: м. Львів, вул. Шевченка, 111/а.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 461/3976/23. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.