КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №758/2097/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І.,Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Петрова Д.В.

у цивільній справі № 758/2097/23 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кучерука Юрія Анатолійовича до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 30 квітня 2010 року між сторонами укладено шлюб, у якому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року шлюб укладений між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати з позивачем. Вказуючи, що нею щомісячно витрачаються кошти на утримання сина у сумі 19 550 грн., які складаються з: 5 000 грн. - харчування; 1 000 грн. - лікування; 2 000 грн. - дозвілля; 1 100 грн. - благодійний внесок до школи; 2 000 грн. - обіди у школі; 1 000 грн. - проїзд; 3 000 грн. - одяг; 1 000 грн. - гурток «Вільна боротьба»; 1 650 грн. - заняття з репетитором англійської мови; 1 000 грн. - заняття з репетитором з німецької мови; 800 грн. - карманні витрати. Відповідач є працездатною особою, має належний фінансовий стан, є суб`єктом господарювання, має власне виробництво, інших осіб на утриманні немає, має нерухоме майно, транспортний засіб, стан його здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кучерука Ю.А. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн., щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру стягуваних аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив змінити рішення суду шляхом зменшення розміру аліментів які підлягають стягненню з нього на утримання сина, з 10 000 грн. до 2 500 грн., щомісячно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що заява про зменшення позовних вимог була подана з пропуском строку встановленого п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, при цьому стороною позивача не порушувалося питання про поновлення такого строку, що підтверджується записом судового засідання та поданою нею заявою. Після надання представником відповідача заперечень на заяву про зменшення розміру позовних вимог, зокрема, у зв`язку з пропуском строку на її подання, суд за власною ініціативою запитав позивача щодо поновлення строку на подання заяви про зменшення розміру аліментів та поновив його, чим порушив принцип змагальності сторін. Вказуючи, що квартиру він придбав під час розгляду даної справи за кошти, взяті в борг. На утриманні відповідача перебуває вагітна дружина та мати пенсійного віку. На момент звернення скаржника до суду з апеляційною скаргою, у нього народилася дитина від іншого шлюбу. Докази надані позивачем, не підтверджують розмір її вимог. Частина наданих позивачем доказів, зокрема, що стосуються оплати послуг репетиторів і відвідування гуртка з баскетболу, є додатковими витратами на дитину. При цьому вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину, позивач не заявляла. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона щомісячно витрачає на сина кошти у сумі 20 000 грн.

31 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначаючи, що пояснення відповідача про його тяжкий матеріальний стан, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. У боргових розписках наданих відповідачем, згідно яких, він взяв у борг кошти на придбання квартири, зазначено його недостовірні паспортні дані, що ставить під сумнів реальність вказаних правочинів. Також вказуючи, що позивачем надано до суду всі підтвердження щодо видатків на дитину, її оздоровлення, освіту, зайняття спортом, вивчення іноземних мов тощо.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції, врахувавши законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я сина, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який отримує дохід, та стан здоров`я останнього, який є задовільним, адже будь-яких доказів протилежного не подано, наявність обов`язку батьків рівною мірою утримувати дитину, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, розмір аліментів, які суд визначає судовим рішенням, залежить від встановлення низки обставин в їх сукупності, зокрема стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тощо.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом при розгляді справи встановлено, що 30 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб (т. І а.с. 05), у якому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 (т. І а.с. 06).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року шлюб укладений між ОСОБА_1 ОСОБА_2 розірвано (т. І а.с. 15-16).

Після розірвання шлюбу, син сторін залишився проживати з позивачем, що визнається сторонами.

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 21 лютого 2023 року, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, дата реєстрації: 28 вересня 2020 року (т. І а.с. 22).

Згідно податкової декларації платника податку ФОП, загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2020 рік становила 186 953 грн. 90 коп. (т. І а.с. 156-157).

Згідно податкової декларації платника податку ФОП, загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2021 рік становила 1 455 257 грн. 83 коп. (т. І а.с. 158-159).

Згідно податкової декларації платника податку ФОП, загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2022 рік становила 1 252 533 грн. 10 коп. (т. І а.с. 160-161).

З відомостей з державного реєстру речових прав вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2023 року (а.с. 226-227).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль (т. І а.с. 32-35).

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкції, ОСОБА_1 у добровільному порядку перераховував на картковий рахунок ОСОБА_2 кошти на утримання сина, а саме: 30 листопада 2020 року, 02 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року, 05 лютого 2021 року, 28 лютого 2021 року, 30 березня 2021 року04 травня 2021 року, 01 червня 2021 року, 29 червня 2021 року, 02 серпня 2021 року у сумі по 5 000 грн.; 01 вересня 2021 року, 01 жовтня 2021 року, 02 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, 02 січня 2022 року, 30 січня 2022 року у сумі по 5 500 грн.; 04 квітня 2022 року, 01 травня 2022 року по 1 000 грн.; 01 червня 2022 року - 1 500 грн.; 04 липня 2022 року - 2 000 грн.; 01 серпня 2022 року, 02 вересня 2022 року по 2 000 грн.; 05 жовтня 2022 року та 01 листопада 2022 року по 2 500 грн. (а.с. 62-75).

Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу, син сторін залишився проживати з позивачем, а відтак, остання має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного сина.

Відповідач є особою працездатного віку, фізичною особою-підприємцем, має стабільний заробіток, нерухоме та рухоме майно на праві власності, доказів на підтвердження незадовільного стану його здоров`я, матеріали справи не містять.

Спільний син сторін є малолітньою особою, відвідує школу, доказів на підтвердження незадовільного стану його здоров`я, матеріали справи не містять.

Зазначені обставини також були взяті до уваги судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Водночас, поза увагою суду залишилися надані відповідачем докази, а саме, свідоцтво про укладення 18 січня 2023 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (т. ІІ а.с. 04) та довідку № 68 від 10 квітня 2023 року, згідно якої, ОСОБА_6 перебуває на обліку у зв`язку з вагітністю (т. ІІ а.с. 06).

Вказані докази підтверджують доводи відповідача про те, що на час розгляду справи судом першої інстанції, на утриманні відповідача перебувала вагітна дружина, що виходячи з приписів ст. 182 СК України, вливає на розмір аліментів, які підлягають до стягненню на утримання дитини.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, у свої позовній заяві позивач вказала, що нею щомісячно витрачаються кошти на утримання сина у загальному розмірі 19 550 грн., які складаються з: 5 000 грн. - харчування; 1 000 грн. - лікування; 2 000 грн. - дозвілля; 1 100 грн. - благодійний внесок до школи; 2 000 грн. - обіди у школі; 1 000 грн. - проїзд; 3 000 грн. - одяг; 1 000 грн. - гурток «Вільна боротьба»; 1 650 грн. - заняття з репетитором англійської мови; 1 000 грн. - заняття з репетитором з німецької мови; 800 грн. - карманні витрати.

Однак, кошти, які позивач витрачає на гуртки та репетитора, не є аліментами, а є додатковими витратами на дитину, вимоги про стягнення яких, позивач не заявляла.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції, який підлягає щомісячному стягненню з відповідача на утримання сина, підлягає зменшенню, з 10 000 грн. до 7 950 грн., що відповідатиме розміру реальних витрат для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що у відповідача на утриманні перебуває його мати пенсійного віку, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що на момент звернення до суду з апеляційною скаргою у відповідача народилася дитина від іншого шлюбу, адже зазначена обставина виникла після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Посилання скаржника на те, що гроші на придбання квартири скаржником було взято в борг, колегія суддів оцінює критично, оскільки зі змісту наданих розписок вбачається, що кошти на придбання квартири позивач узяв в борг у ОСОБА_7 , яка є дружиною відповідача, та ОСОБА_8 , яка ймовірно являється матір`ю відповідача.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін, не знайшли свого підтвердження за результатами перегляду оскаржуваного рішення.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру аліментів визначених судом першої інстанції, які підлягають стягненню на утримання дитини, з 10 000 грн. до 7 950 грн. щомісячно.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, судовий збір, стягнутий судом першої інстанції із відповідача на користь держави підлягає зменшенню з 1 073 грн. 60 коп. до 853 грн. 51 коп.

Крім того, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 330 грн. 14 коп., що є пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 000 грн. до 7 950 грн., щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 і до досягнення дитиною повноліття;

зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави, з 1 073 грн. 60 коп. до 853 грн. 51 коп.

Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у сумі 330 грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Судді: