ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7253/23 Справа № 205/2509/23 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є особою з інвалідністю 1 групи «Б» з ураженням опорно-рухового апарату, має статус «дитина війни» та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте, фактично мешкала разом з донькою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку бойових дій у м. Харкові разом з донькою були евакуйовані до м.Дніпра, де стали мешкати за адресою: АДРЕСА_3 .

25 березня 2022 року вона разом з донькою ОСОБА_2 , яка також є інвалідом 1 групи звернулися до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі ПУСЗН ДМР) для обліку як внутрішньо переміщені особи. ОСОБА_2 видали довідку, але їй відмовили через те, що в паспорті зазначена інша адреса: АДРЕСА_1 . Усі доводи щодо її неможливості обходитись без стороннього догляду через сліпоту та інвалідність, а тому неможливість проживання окремо від доньки, відповідачем проігноровані.

Після неодноразових звернень в усній формі, було подано заяву про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи.

26 травня 2022 року від відповідача надійшла відповідь, в якій повідомлено про порядок оформлення та видачу довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Листування з відповідачем, яке тривало декілька місяців, результатів не дало, тому вимушена була звернутися для захисту своїх прав до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 160/8584/22 дії ПУСЗН ДМР визнано протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, зобов`язано ПУСЗН видати відповідну довідку. На виконання рішення суду відповідачем було видано довідку.

Позивач зазначає, що у зв`язку з вищевказаними протиправними діями ПУСЗН їй було завдано моральної шкоди, оскільки їй, як особі з інвалідністю, яка потребує стороннього догляду та постійного лікування, довелось прикладати додаткові та непомірні зусилля, щоб отримати необхідну довідку. У зв`язку з відмовою відповідача вона зазнала душевних переживань та фізичного болю. Для того, щоб дістатися в незнайомому місті адреси розташування відповідача, звернутися за правовою допомогою для захисту порушеного права, з урахуванням неможливості самостійно пересуватися, вона переживала через необхідність витрачати на таксі маленьку пенсію, яка потрібна для купівлі життєво необхідних ліків. Також вона переживала за доньку, яка у зв`язку з ситуацією, що склалася, нервувала, але з її діагнозом не можна нервувати. Дії відповідача її розчарували в діяльності органу державної влади.

На підставі викладеного, просила стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів бюджету Дніпровської міської територіальної громади, шляхом списання коштів з відповідного рахунку в органах Державної казначейської служби України, моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю судового рішення, яким визнано дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу довідки протиправними, а тому позивачу завдано моральної шкоди в результаті дій відповідача й враховуючи обсяг душевних страждань, які зазнала остання, яка є особою з інвалідністю та потребує допомоги, що повинні враховувати органи державної влади та забезпечувати особам з обмеженими можливостями рівні права з доступу до їх послуг, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що саме лише наявність судового рішення про визнання протиправними дії Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради не може бути достатньою підставою для висновку про завдання такими діями моральної шкоди й позивачем в супереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Новокодацького району м. Дніпра (правонаступником якого є відповідач) з заявою про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з переселенням з м. Харкова, пов`язаним з бойовими діями в місті. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 перебувала в місті у зв`язку зі станом здоров`я, не змогла себе доглядати в будинку без зручностей і пічним опаленням, актом сільського голови підтверджує виїзд до доньки.

Відповідно до відповідей Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради від 12 травня 2022 року та 03 червня 2022 року на звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 через відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи не може користуватися транспортною послугою «Соціальне таксі», яка надається особам з порушенням органів зору, із захворюванням опорно-рухового апарату, аналогічні відповіді надано на звернення ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення Дніпровської обласної державної адміністрації від 30 червня 2022 року на звернення ОСОБА_2 станом на 29 червня 2022 року відомості про ОСОБА_1 не включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з чим немає законних підстав для надання їй матеріальної допомоги.

22 серпня 2022 року управління надало повідомлення № 1983 про відмову ОСОБА_1 в наданні допомоги переміщеним особам на проживання, оскільки зареєстрована не в зоні бойових дій.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року по справі № 160/8584/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ПУСЗН про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ПУСЗН щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, зобов`язано ПУСЗН видати ОСОБА_1 відповідну довідку.

На виконання рішення суду ПУСЗН видало ОСОБА_1 довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи 05 серпня 2022 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною першою статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року).

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановивши наявністю судового рішення, яким визнано дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу довідки протиправними, а тому позивачу завдано моральної шкоди діями відповідача й враховуючи обсяг душевних страждань, які зазнала позивач, яка є особою з інвалідністю, потребує допомоги, що повинні враховувати органи державної влади та забезпечувати особам з обмеженими можливостями рівні права з доступу до їх послуг, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 вересня 2023 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 277.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина 1,3 статті 1219 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що правовідносини, які виникли між сторонами, нерозривно пов`язані з особою ОСОБА_1 та не допускають правонаступництва.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених у пунктах 1-8 частини 1 статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками справи під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (частина 1 цієї статті).

Разом з тим, без сторони у справі неможливо перевірити доводи апеляційної скарги та зробити висновок про законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення.

З наведеного вище вбачається, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами не допускають правонаступництва, оскільки спір стосувався особистих прав позивача, що нерозривно пов`язані з його особою.

Таким чином, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами не допускають правонаступництва, так як нерозривно пов`язані з особою позивача, наявні всі підстави передбачені законом для скасування оскаржуваного рішення, а також те, що апеляційне провадження у справі не може бути продовжене у зв`язку із смертю позивача та відповідно неможливістю в подальшому здійснення перегляду судового рішення, колегія суддів вважає, що наявні передбачені ст.ст. 255, 377 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене та оскільки відсутність однієї із сторін у спорі та неможливість її заміни правонаступником свідчить про те, що апеляційний розгляд не може бути продовженим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради -задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року- скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Ж.І.Максюта