Провадження № 2/643/2067/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна про визнання відсутнім права іпотеки та скасування державної реєстрації права іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд: визнати відсутнім право іпотеки ОСОБА_3 на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке виникло на підставі договору відступлення права за іпотечним договором, посвідченим 15.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за номером №2642 від 13.09.2021 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за номером №2523; скасувати державну реєстрацію права іпотеки ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 64,2 кв.м. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про іпотеку 27677403, дата та час державної реєстрації: 13.09.2021 18:05:55; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що 20 жовтня 2003 року вона на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку №5325 від 20.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О., придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,8 кв.м. в м. Харкові. З метою купівлі вказаної нерухомості, нею було укладено з ПАТ «Банк «Таврика» кредитний договір від 20.10.2003 року. З метою виконання зобов`язання за кредитним договором, на будинок АДРЕСА_1 , було накладено заборону на відчуження за заявою ПАТ «Банк «Таврика», що відображено в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після повернення всієї суми кредитних коштів ПАТ Банк «Банк «Таврика» та закриття кредиту, Харківська філія Акціонерного банку «Таврика» звернулась до приватного нотаріуса Трубнікова С.О. з листом №554 від 08.07.2008 року про зняття заборони на відчуження будинку АДРЕСА_1 . Акціонерне товариство «Таврика » припинило свою діяльність у 2012 році. 01 червня 2007 року між нею та ОСОБА_5 підписано в простій письмовій формі договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_5 хоча і є її близькою родичкою, але не зважаючи на родинні відносини, діяла недобросовісно та за договором купівлі-продажу не передала їй жодних грошових коштів у зв`язку з чим вона вважала, що сторонами не було укладено зазначеного договору купівлі-продажу і перехід права власності на спірний житловий будинок до ОСОБА_5 не відбувся. Саме вона була та є єдиним власником спірного будинку. Саме вона здійснювала оформлення договорів з комунальними підприємствами міста Харкова на надання послуг з електроенергії, каналізації, водопостачання, газопостачання та замовила проект газовідведення на будинок АДРЕСА_2 . Не зважаючи на те, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , вона разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 , 1999 року народження з жовтня 2003 року, а з 2006 року зі своїм сином ОСОБА_7 , 2006 року народження постійно мешкала та мешкає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала і продовжує здійснювати реконструкцію цього будинку за власні кошти. Відповідач ОСОБА_5 , не довівши до її відома інформацію про намір оформлення за собою права власності на спірний реконструйований будинок, звернулась із позовом про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1 до Московського районного суду м.Харкова, рішенням якого від 16.12.2008 року по справі №2-12503/08 визнано право власності на спірний будинок (вже реконструйований) за ОСОБА_5 . Підставою для задоволення позову ОСОБА_5 став договір купівлі-продажу від 01.06.2007 року, який вона вважала неукладеним, що у 2018 році було підтверджено постановою апеляційного суду Харківської області. Після винесення постанови Апеляційним судом Харківської області від 24.04.2018 року по справі №2-12503/08 про скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2008 року, вона зареєструвала за собою право власності на будинок АДРЕСА_1 площею 99,8 кв.м.. Поновленню права власності на спірний будинок за нею передувало внесення відомостей про припинення права власності на спірний будинок за ОСОБА_5 15 вересня 2011 року між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів в еквіваленті 80000,00 доларів США, в простій письмовій формі. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 15.09.2011 року в цей же день між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого ОСОБА_5 передала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 247,5 кв.м., право власності на який за нею було зареєстровано за рішенням суду по цивільній справі №2-12503/08. 13 вересня 2021 року відбулася переуступка права вимоги від первісного кредитора ОСОБА_4 до нового кредитора ОСОБА_3 за договором позики в простій письмовій формі та іпотечним договором від 15.09.2011 року, який було посвідчено нотаріально де боржником є ОСОБА_5 . Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки, приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. було внесено до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно дані про обтяження іпотекою будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер запису про іпотеку 27677403 від 13.09.2021 року. З урахуванням несплати відповідачем ОСОБА_5 заборгованості за договором позики від 15.09.2011 року, позикодавець ОСОБА_4 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із відповідним позовом до ОСОБА_5 . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 року по справі №641/9200/15-ц позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі. Зазначене рішення було переглянуто Апеляційним судом Харківської області і рішенням апеляційної інстанції від 07.10.2016 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 2071112,00 гривень, що еквівалентно 80000,00 доларам США на день стягнення. Позивач зазначає, що на момент укладання і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, тобто станом на 20.10.2003 р., коли право власності на спірний будинок перейшло до неї, будь-які записи у державних реєстрах про наявність обтяжень на приватний будинок, у тому числі у вигляді іпотеки, заборони або обмеження відчуження були відсутні. Жодні договори про встановлення будь-яких обтяжень, в тому числі і у вигляді іпотеки, вона ні з ким не укладала. Право власності на спірне майно зареєстровано за нею на підставі договору купівлі-продажу 2003 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 24.04.2018 року по цивільній справі №2-12503/08. Отже, наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (книжкове володіння).Якщо власник предмета іпотеки або інша зацікавлена особа вважає, що таке право іпотеки припинено або взагалі не існувало, то може звернутися із позовною вимогою про визнання права іпотеки припиненим або про визнання відсутності права іпотеки, оскільки судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки (п.9 ч.І ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).Право власності на будинок набуто позивачем на підставі договору купівлі- продажу в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур щодо перевірки такого права, за відсутності на час укладення договору купівлі-продажу у відповідному державному реєстрі запису про таке обтяження, тому відповідальність за вказані процедури не може покладатися на позивача, який розраховував на їх належність та легітимність. На думку позивача, будь-які правові підстави для виникнення (набуття) у ОСОБА_3 права іпотеки на будинок-відсутні, а відповідно відсутнє і право іпотеки на будинок. Також інформація про державну реєстрацію іпотеки в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає скасуванню одночасно з визнанням відсутнім права іпотеки у ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Олійника О.О. від 18.10.2021, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. На підставі статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_8 , неповнолітнього ОСОБА_7 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саврасову І.О., Харківську міську раду.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Олійника О.О. від 19.10.2021, у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони на приватизацію земельної ділянки площею 486 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться предмет іпотеки (відповідно до договору іпотеки № 2642 від 15.09.2011 року), а саме: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 - відмовлено.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Олійника О.О. від 21.01.2022, у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони на приватизацію земельної ділянки площею 486 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться предмет іпотеки (відповідно до договору іпотеки № 2642 від 15.09.2011 року), а саме: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 - відмовлено.

На виконання розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справа № 643/15196/21 направлена до Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2022, справу № 643/15196/21 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.01.2023, прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна про визнання відсутнім права іпотеки та скасування державної реєстрації права іпотеки до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 цивільну справу № 643/15196/21 передано на розгляд за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

13.06.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана цивільна справа № 643/17688/21 згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 про передачу справи на розгляд Московському районному суду м. Харкова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року справу № 643/17688/21 розподілено у провадження судді Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14.06.2023 прийнято до провадження цивільну справу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2023, закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_7 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саврасова Інна Олександрівна, Харківська міська рада про визнання ОСОБА_1 новим іпотекодавцем майна, що є предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна про визнання відсутнім права іпотеки та скасування державної реєстрації права іпотеки та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 12.10.2023, первісну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саврасова Інна Олександрівна, Харківська міська рада про визнання ОСОБА_1 новим іпотекодавцем майна, що є предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази, а саме конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та доводки про доставку електронного документу до його електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази, а саме конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи мається заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 від 25.10.2022, в якому він повідомляє Октябрський районний суд м.Полтави про те, що 24.10.2022 між ним та клієнтом ОСОБА_3 розірвано договір про надання правової допомоги.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2003 року між ОСОБА_10 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. і зареєстрований в реєстрі за №5325, що підтверджується копією Дублікату договору купівлі-продажу. Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 486 кв.м. Державного фонду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2008 року, у справі №2-12503/08 визнано договір купівлі-продажу індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 від 01.06.2007 року, укладеного у простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , дійсним. Визнано за ОСОБА_5 право власності на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_2 .

15 вересня 2011 року відповідач ОСОБА_5 уклала у простій письмовій формі договір позики з ОСОБА_4 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальнику належні йому гроші в сумі 640 000 грн., що є еквівалентом 80 000 доларів США, строком до 15.09.2012.

На забезпечення виконання вказаних кредитних зобов`язань 15 вересня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О. та зареєстрований в реєстрі за №2642, відповідно до якого ОСОБА_5 передала в іпотеку ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 , загальною площею 247,5 кв. м, житловою площею 127,0 кв. м.

Згідно Інформацієї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 15.09.2011 обтяження у вигляді зборони на нерухоме майно, відповідно до вищевказаного договору іпотеки.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року, у справі №2-12503/08, рішення Московського районного суду м.Харкова від 16.12.2008, яким визнано за ОСОБА_5 право власності на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_2 скасоване, та ухвалено нове. У задоволені позову ОСОБА_5 відмовлено.

30.08.2018 за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації: постанова Апеляційного суду Харківської області від 24.04.2018 №2-12503/08; дублікат договору купівлі-продажу.

13.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладено договір відступлення права вимоги за Договором позики від 15.09.2011.

Крім того, 13.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладено Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором №2642 від 15.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за №2523. Відповідно до якого, первісний Іпотекодержатель здійснює відступлення прав Іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим 15.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О., зареєстрованим в реєстрі за №2642, де Іпотекодавцем є ОСОБА_5 , новому Іпотекодержателю. Одночасно з укладенням цього договору здійснюється відступлення права вимоги за договором позики грошей від 15.09.2011, укладеним між Іпотекодавцем, як боржником та первісним Іпотекодержателем, як кредитором, у простій письмовій формі, в забезпечення якого був укладений іпотечний договір.

Як вбачається з копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 є сестрами, їх батьками значаться: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_12 .

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.09.2021, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 р.н., ОСОБА_6 , 2006 р.н. та ОСОБА_8 , 1987 р.н.

Відповідно до копій свідоцтв про народження, позивач ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у цій справі позивач пред`явила позовні вимоги про визнання відсутнім права іпотеки ОСОБА_3 на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права іпотеки за ОСОБА_3 на житловий будинок. Посилається на те, що ОСОБА_5 не мала права передавати в іпотеку житловий будинок, оскільки судове рішення, яким за нею було визнано право власності на це нерухоме майно, скасовано.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021року у справа № 522/1528/15-ц, звертає увагу, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Водночас Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Так, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).

Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) - книжкове володіння). Якщо власник предмета іпотеки або інша зацікавлена особа вважає, що таке право іпотеки припинено або взагалі не існувало, то може звернутися з позовною вимогою про визнання права іпотеки припиненим чи про визнання відсутності права іпотеки, оскільки судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зазначений принцип узгоджується із статтею 41 Конституції України, за якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, Цивільним Кодексом України.

Так, відповідно до статей 321, 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В пунктах 21 та 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 № 910/7266/14 роз`яснені наслідки скасування рішення суду. Так, суд зазначив, що якщо судове рішення скасоване, то воно не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення (аналогічний висновок про застосування норм права викладений Верховним Судом України від 10.06.2015 №6-449цс15, від 24.06.2015 у справі № 907/544/14). Скасування рішення суду, яке стало підставою набуття права власності на майно, є свідченням відсутності правової підстави у набувача майна за таким рішенням щодо володіння майном, визнання права власності на яке було предметом позову.

Так, суд приходить до висновку, що право власності у ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 не виникало.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 не мала права передавати в іпотеку спірний житловий будинок, оскільки не була законним володільцем іпотечного майна, а тому позовні вимоги про визнання відсутнім право іпотеки ОСОБА_3 на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про скасування державної реєстрації права іпотеки за ОСОБА_3 на житловий будинок, то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки як вже було зазначено вище, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц зроблено висновок про те, що судове рішення про задоволення вимоги про визнання відсутності права іпотеки є підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову пропорційно до задоволених вимог у розмірі 992грн.40коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до ОСОБА_3 / АДРЕСА_4 /, ОСОБА_4 / АДРЕСА_5 /, ОСОБА_5 / АДРЕСА_3 /, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна /м.Харків, вул. Бакуліна, 4А/ про визнання відсутнім права іпотеки та скасування державної реєстрації права іпотеки задовольнити частково.

Визнати відсутнім права іпотеки у ОСОБА_3 на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке виникло на підставі договору відступлення права за іпотечним договором, посвідченим 15.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою Інною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за номером №2642 від 13.09.2021, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за номером №2523.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 992грн.40коп. в рівних частках по 330грн.80коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2023.

Суддя Т.М.Довготько