Справа № 490/9535/23
Провадження № 2-о/487/216/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України заяву представника заявниці-адвоката Ільїна Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Миколаївська міська рада, приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Дворецький Костянтин Миколайович, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці звернувся до суду із вищевказаною заявою. Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 2007 по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (на час відкриття спадщини), за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок ракетного обстрілу м. Миколаєва, зокрема, будинку АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_3 (належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2022). ОСОБА_2 при житті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Як вказує представник заявниці, з посиланням на акт про фактичне місце проживання особи (без зазначення в ньому дня його складання) за вересень 2023, фактично спадкодавець з 2007 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_1 ) та самою заявницею. У вересні 2023 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Дворецького К.М., який дав письмове роз`яснення щодо спадкування від 19.09.2023 №53/01-16. Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті онука бо вона не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті та не подавала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що заява подана з порушенням вимог ст. 175-177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Звертаючись до суду з вказаною заявою представник заявниці просить встановити факт постійного її проживання з онуком ОСОБА_2 , в період часу з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою успадкування квартири АДРЕСА_3 , яка належала на праві власності померлому ОСОБА_2 .

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у справі від 07 листопада 2018 року № 336/709/18-ц, зокрема зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, передумовою для звернення особи до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Виходячи із зазначеного обсягу доказів, які долучено до заяви, представником заявниці не надано доказів того, що остання отримала відмову (постанову про відмову вчинення нотаріальної дії). З наданого роз`яснення приватного нотаріуса Добрецького К.М. від 19.09.2023 №53/01-16 слідує, що: строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї; якщо заявниця не була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 за однією адресою на момент його смерті та не подавала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, рекомендовано заявниці звернутись до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. При цьому нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину після встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, представником заявниці вказано в заяві зацікавлених осіб, однак процесуальне законодавство в окремому провадженні не передбачає такого статусу, є заінтересовані особи, що потребує уточнення.

З поданого акту про фактичне місце проживання особи не вбачається дата його складення, не зазначено орган (житловий кооператив, голова ОСББ, обслуговуюча організація, орган місцевого самоврядування) який його затвердив, не додано доказів реєстрації або відсутності померлого та інших осіб разом з ним з доданням відповідного витягу з реєстру територіальної громади, як раніше довідки (відомості про людей, які зареєстровані у житлі (квартирі чи приватному будинку).

З огляду на викладене суд не може вирішити питання про відкриття провадження у справі (п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»).

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяв и постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст. ст. 175-178, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявниці-адвоката Ільїна Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Миколаївська міська рада, приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Дворецький Костянтин Миколайович, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі усунення недоліків заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода