Справа № 522/8183/23
Провадження № 2/752/6548/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, розірвання публічного договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Соловйову К.Ю. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до відповідача ТОВ «Нова Пошта», в якому просив розірвати публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлення, укладений між позивачем та відповідачем шляхом оформлення експрес-накладної № -1593 від 02.02.2023 року; стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, вартість доставки в сумі 304,00 грн., всі додаткові нарахування щодо зазначеного відправлення, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., а також зобов`язати відповідача видати позивачу відправлення за експрес-накладної № -1593 від 02.02.2023 року - принтер.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.02.2023 року позивач, скориставшись послугами перевезення, які надаються за публічним договором відповідачем, та умовами надання послуг, опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua), за експрес-накладною № № -1593, відправив із відділення ТОВ "Нова Пошта" - принтер. Однак, отримувач ТОВ «Дженка Лоджістік» відмовилось від отримання відправлення з причин пошкодження пакування, про що було складено відповідний акт. Зазначене відправлення було повернуто на ім`я позивача та 15.02.2023 року позивачем було подано до відповідача претензію, яка товариством була відхилена. 22.02.2023 року позивачем було подано другу претензію, в якій позивач просив відшкодувати йому 30 % вартості відправлення - 7747,50 грн., сплатити штраф в сумі 1877,22 грн., повернути вартість доставки в сумі 304,00 грн., та видати позивачу відправлення після задоволення даної претензії. Однак, позивач на вказану претензію відповіді не отримав та відправлення досі зберігається у відповідача. Позивач вказує, що відправлення має значне пошкодження пакування, що могло призвести до сильного фізичного впливу на відправлення і з огляду на характер відправлення - принтер, наразі позивачу невідомо чи має принтер пошкодження, в т.ч. приховані. Позивач вказує, що йому було завдано матеріальних та моральних збитків, оскільки, відповідачем неналежно виконано взяті на себе зобов`язання з організації перевезення відправлення, що призвело до пошкодження упаковки, та, відповідно, вмісту відправлення. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2023 року, матеріали цивільної справи було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В жовтні 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач вказує, що у складеному акті було дійсно вказано про те, що упаковка була розірвана, однак, вказівка на те, що вміст відправлення було пошкоджено відсутня. Крім того, в акті було зазначено, що місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються. З огляду на зовнішнє пошкодження упаковки відповідачем було запропоновано позивачу компенсувати сплачені кошти по експрес-накладній в сумі 304,00 грн., та анулювати вартість послуги транспортування та зберігання в сумі 344,00 грн. Однак, позивач на вказаний лист жодних дій не вчинив, та відправлення фактично не отримав. Крім того, з огляду на те, що відправник не забрав у експедитора впродовж 25 робочих днів відправлення - принтер, вартістю 25825,00 грн., а тому з огляду на положення п.п. 1.10, 4.2.8 договору, представниками відповідача було утилізоване дане відправлення, як не витребуване. Посилаючись на викладене, відповідач вказує на відсутність достатніх підстав для відшкодування збитків та повернення товару.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін було відкладено.

В жовтні 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що твердження відповідача про відсутність пошкоджень вантажу не спростовує того, що може мати місце пошкодження вантажу, що немає зовнішніх проявів на корпусі. Позивач вказує, що отримувач відмовився від отримання відправлення, в зв`язку з його пошкодженням, а тому відповідач своїми незаконними діями унеможливив повернення придбаного позивачем принтеру і повернення ним коштів, сплачених за нього. З огляду на пошкодження пакування і можливі істотні пошкодження принтеру, в т.ч. приховані, продаж цього товару позивачем для компенсації витрат, взагалі сумнівний, а тому обґрунтування позову свідчать про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Представник позивача після відкриття провадження у справі, надіславши до суду відповідь на відзив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача, надіславши до суду відзив на позов, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.02.2023 року позивач ОСОБА_1 , скориставшись послугами перевезення, які надаються за публічним договором ТОВ "Нова Пошта", та умовами надання послуг, опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua), за експрес-накладною № 1593, відправив із відділення ТОВ "Нова Пошта", одержувачу ТОВ «Денка Лоджістік» посилку, вагою 22,5 кг (об`ємна), опис - принтер, із оголошеною вартістю 25825,00 грн.

Представник ТОВ «Денка Лоджістік» відмовився отримувати товар у зв`язку з тим, що коробка була пошкоджена та не мала товарного виду, про що було складено відповідний акт, та зазначене відправлення було надіслано позивачу 06.02.2023 року по експрес-накладній № 6532.

Відповідно до акту приймання-передачі від 03.02.2023 року, складеного між представником відповідача та представником одержувача, було зафіксовано, що зовнішній стан упаковки було розірвано, а також було зафіксовано, що місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються.

Окремо варто вказати на те, що в зазначеному акті не було зафіксовано те, що вміст відправлення (принтер) було пошкоджено, а також твердження сторони позивача в цій частині належними доказами не доведені.

15.02.2023 року позивач звернувся до відповідача із претензією.

Листом ТОВ «Нова Пошта» від 20.02.2023 року, відповідач повідомив позивача про те, що згідно акту приймання-передачі стан відправлення є цілим, було пошкоджено лише пакування відправлення, а тому з огляду на прикрий інцидент відповідач запропонував позивачу компенсувати сплачені кошти по експрес-накладній в сумі 304,00 грн., та анулювати вартість послуги транспортування та зберігання в сумі 344,00 грн. Поруч із цим. відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення претензійних вимог позивача.

22.02.2023 року позивач повторно направив відповідачу претензію.

Доказів належного звернення позивача до відповідача з метою отримання відправлення після його повернення, матеріали справи не містять.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу було завдано матеріальних та моральних збитків, оскільки, відповідачем неналежно виконано взяті на себе зобов`язання з організації перевезення відправлення, що призвело до пошкодження відправлення, а тому наявні підстави для відшкодування цих збитків.

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала на те, що вміст відправлення не було пошкоджено, а розірваний стан зовнішньої упаковки не може автоматично свідчити про технічну несправність товару, а тому відсутні достатні підстави для відшкодування збитків, заявлених позивачем.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини другої статті 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Відповідно до статті 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 3 cт. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 47 Постанови Ради Міністрів Української PCP про затвердження Статуту автомобільного транспорту вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товарно-транспортних документах.

При складанні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті https://novaposhta.ua/.

Пунктом 3.4. Публічного договору передбачено шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Зокрема, п.5.1 Публічного договору передбачено, що відправник запаковує відправлення, а тип упаковки повинен відповідати особливостям відправлення (п.5.3.1 Публічного договору), упаковка повинна забезпечувати повну його цілісність під час транспортування з урахуванням вантажно розвантажувальних робіт (п.5.3.3 Публічного договору).

З матеріалів справи вбачається, що товар був упакований в новій коробці, після чого переданий для перевезення працівнику ТОВ «Нова Пошта», у зв`язку з чим відповідальна особа відповідача була позбавлена можливості оцінити товар на цілісність та дефекти.

Більше того, відповідно до п. 7.2.13 публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам, відповідності оголошеної вартості ринковій вартості на вантаж.

Суд, звертає увагу, що після виявлення отримувачем пошкодженої упаковки, між представником отримувача та представником відповідача було складено акт приймання передачі від 03.02.2023 року про відмову від відправлення, в якому отримувач відмовився від отримання відправлення з огляду на те, що була пошкоджена коробка, та не було товарного вигляду.

Однак, варто відмітити, що між сторонами не було зафіксовано те, що вміст відправлення було пошкоджено, а навпаки було зазначено, що місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються.

Крім того, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано суду доказів на підтвердження того, що товар, який містився в упаковці був пошкодженим, також відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням упаковки та товару, який в ньому містився, а тому твердження позивача про те, що вміст відправлення за наявності пошкоджень упаковки автоматично свідчити про можливе пошкодження товару, на переконання суду, є безпідставними.

Суд вважає, що наведене в сукупності свідчить про недоведеність вини відповідача, та погоджується із доводами сторони відповідача, що позивачем не доведено факту пошкодження його вантажу перевізником, що виключає відповідальність ТОВ «Нова -Пошта».

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що позовні вимоги є майновими, та розмір завданої шкоди, заявлений згідно позову, підлягає обов`язковому доказуванню в даному спорі та не може обмежуватись виключно оголошеною вартістю вантажу.

Оголошена вартість вантажу вноситься до експрес-накладної на власний розсуд відправника та за наявності спору підлягає підтвердженню належними та допустимими доказами.

Розмір відповідальності перевізника згідно із п. 136 Статуту автомобільного транспорту УРСР, а також ст. 13 Закону України "Про транспорт" встановлюється на рівні, зокрема, в разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Таким чином, вказана норма спеціального права обмежує розмір матеріальної відповідальності перевізника та зобов`язує позивача довести належними та допустимими доказами розмір фактичної шкоди у вигляді суми, на яку зменшилась вартість вантажу.

Аналогічно ч. 1 та ч. 2 ст. 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання. має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Причинно-наслідкового зв`язку між діями перевізника та наявністю пошкодження відправлення після його доставки, стороною позивача не доведено, а судом не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди, - позивачем суду також надано не було, та будь-яких клопотань в цій частині в ході розгляду справи заявлено не було.

Крім того, відповідно до пункту 7.2.4 публічного договору, якщо відшкодування (компенсація) здійснюється замовнику - фізичній особі, експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23% від суми відшкодування.

Даний пункт передбачає собою штраф за добровільне відшкодування (компенсацію) експедитором втрату, пошкодження або часткове пошкодження відправлення, яке здійснюється в досудовому порядку за результатами розгляду претензії замовника.

Більше того, враховуючи, що позивачу було відмовлено у виплаті відшкодування за результатами претензії та правовідносини не були врегульовані в досудовому порядку, підстав для стягнення із відповідача на користь позивача штрафу відсутні.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу було завдано шкоду, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наявністю пошкоджень відправлення, а відтак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суми штрафу, вартості доставки та всіх інших додаткових нарахувань, - є безпідставними та недоведеними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

В частині позовних вимог про розірвання публічного договору про надання послуг з організації перевезення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормою ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Отже, відповідно до умов Договору та Закону України «Про захист прав споживачів» у випадку втрати вантажу, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки, а договір підлягає розірванню.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено, а судом не встановлено вини відповідача у завданні майнової шкоди позивачу, а тому підстав для розірвання договору відсутні, в зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити.

В частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути (видати) відправлення за експрес-накладною суд зазначає наступне.

За змістом частин 1, 3 статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).

Підписавши накладну та передавши вантаж, позивач погодився з умовами публічної оферти.

Отже, між позивачем та відповідачем виникли відносини, які регулюються Публічним договором, що укладено між позивачем і відповідачем шляхом приєднання замовника до запропонованого експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 ЦК України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору (п. 2.5. договору).

При цьому, безумовне та повне прийняття умов Договору замовником полягає в здійсненні замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме, передачі замовником експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника (п. 2.6. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався послугами ТОВ «Нова Пошта», підтвердивши наведене експрес - накладною № 1593 від 02.02.2023 року, тим самим, при складанні експрес-накладної, відправник (позивач), передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розмішеного на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Умови вказаного договору, є відкритими, за положеннями п. 4.3. якого замовник зобов`язаний до моменту передачі відправлення експедитору для організації його перевезення ознайомитись на Сайті з положеннями договору та чинними Умовами надання послуг.

В свою чергу, відправник зобов`язаний довести до відома одержувача положення Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень (п. 4.3.10. договору).

Таким чином, саме на відправника покладено обов`язок довести до відома одержувача положення Публічного договору і відповідно повідомити про усі ризики, визначені ним.

Даним договором поміж іншого також визначено поняття невитребуваного відправлення та порядок поводження із ним з боку експедитора.

Так, згідно до п. 1.10 договору, не витребуване відправлення це - відправлення, не витребуване (не прийняте/не забране) відправником або одержувачем в експедитора впродовж 25 (двадцяти п`яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення у відділення одержувача.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що в зв`язку із відмовою одержувача отримувати відправлення, 06.02.2022 року відправлення по експрес-накладній № 6532 було повернуто позивачу і було доступне для отримання. Зазначеними обставинами підтверджується належне виконання відповідачем своїх зобов`язаннь в частині доставки (повернення) відправлення до пункту призначення.

Стороною позивача в позові вказувалось, що ним відправлення отримано не буде до вирішення відповідачем вимог його претензії, однак, позивачем було залишено поза увагою вимоги п. 1.10, та п. 4.2.8 укладеного між сторонами договору.

Так, суд звертає увагу сторони позивача на те, що згідно пунктів 5.4.1., 5.4.2 положень публічного договору, з метою зменшення витрат експедитора, пов`язаних із наданням послуг (організацією перевезень, обробкою, зберіганням та ін.) щодо невитребуваних відправлень, експедитор має право такі невитребувані відправлення утилізувати.

З цією метою відправник та/або одержувач надають згоду на розпакування невитребуваного відправлення, огляду його вмісту з метою встановлення способу утилізації відправлення.

Зазначені пункти Публічного договору позивачем не оскаржувалися.

Отже, підписавши експрес-накладну, відправник надав згоду на утилізацію невитребуваного відправлення після спливу 30 календарних днів, в зв`язку із чим, згода відправника на утилізацію відправлення не потрібна, а тому є хибними посилання сторони позивача на наявність підстав для зобов`язання відповідача повернути товар, який тривалий час відправником витребувано не було.

За умовами п. 4.3.15. Публічного договору, до обов`язків відправника (позивача), серед іншого, також відноситься і те, що відправлення може бути витребуване (прийняте/забране) одержувачем або відправником в експедитора впродовж 25 (двадцяти п`яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення до відділення одержувача. Обов`язок інформувати одержувача про умови цього пункту покладаються на відправника.

Тобто, договірними відносинами передбачено інформування лише про прибуття, час доставки та зберігання відправлення, а не про його утилізацію.

Позивач будучи обізнаним з публічним договором, а саме, п. 1.10. «Невитребуване відправлення» та отримавши відповідь на претензію не здійснив належних дій щодо повернення відправлення, що свідчить про його бездіяльність та наявність підстав у відповідача для утилізації не витребуваного відправлення.

З огляду на викладене можна зробити висновок про те, що відповідач належним чином виконав умови укладеного з позивачем договору, натомість, позивач не забезпечив виконання умов щодо отримання у встановлені строки відправлення, внаслідок чого відправлення тривалий час перебувало на відділенні як невитребуване і, відповідно, було утилізовано, що відповідає умовам укладеного договору.

Зазначені дії відповідача позивачем у встановленому законом порядку оскаржені не були, та після отримання відзиву на позов, де містилась інформація про утилізацію відправлення, що свідчить про фактичну відсутність у відповідача товару, стороною позивача було подано відповідь на відзив, однак, ані предмет, ані підстави позову з огляду на повідомлений відповідачем факт, уточнені не були, та будь-яких клопотань в цій частині до суду не надходили.

Окремо варто вказати на те, що звертаючись до суду із вимогою про видачу та повернення майна, позивачем не надано доказів в розрізі положень статей 76-81 ЦПК України про належність йому майна, його ознак, характеристик та вартості.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем вчасно не було вчинено належних дій щодо отримання відправлення, та вміст відправлення за умовами укладеного між сторонами договору фактично було утилізовано, оскільки, тривалий час не було витребувано та перебувало у відділенні, а тому відсутні підстави, з якими закон пов`язує можливість зобов`язання відповідача повернути (видати) позивачу товар, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, розірвання публічного договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко