Справа № 361/1789/16-ц
Провадження № 2/361/192/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

за участю секретарів судового засідання Удовенко Д.С., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки,

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2014 року позивачці належить частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року позивачці належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_2 , якій також належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року.

У свою чергу, другому відповідачу, ОСОБА_3 належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року та додаткового рішення від 23 грудня 2009 року.

Відтак, позивач позбавлена можливості вільно володіти та користуватись належним їй майном, у зв`язку з тим, що її частка в натурі не виділена і відповідачі чинять їй перешкоди у вільному користуванні власністю.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд виділити їй в натурі частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно з варіантом 2; виділити в натурі частину земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з варіантом 2; припинити спільну часткову власність житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір, кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи, кошти за геодезичні роботи та топографічний план.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено в натурі частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку, яка складається з приміщень: 1-4 житлова площею 12, 10 кв.м., 1-5 житловою площею 17, 60 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб «В», вбиральня «в», колодязь «К», огорожа «N6», всього загальною вартістю 31 803,00 грн, що становить 36/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 153 грн грошової компенсації за збільшену частку домоволодіння.

Зобов`язано ОСОБА_1 провести переобладнання у будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, що виділяються їй у порядку виділу частки із майна.

Виділено ОСОБА_1 частину земельної ділянки, загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту №2, а саме виділити земельну ділянку площею 625,0 кв.м., обмежену на схемі (додаток №4) точками 2, 3, 12, 11, 10, лінія поділу житлового будинку «А-1», 9, 8, 7, 6, та земельну ділянку площею 375, 0 кв.м., обмежену на схемі точками 12, 22, 23, 11.

Припинено спільну часткову власність ОСОБА_1 на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі по 5 272 грн 33 коп. з кожного.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила про задоволення позову у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник адвокат Грибова І.В. позов не визнали, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановлено, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року ОСОБА_2 належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року та додаткового рішення від 23 грудня 2009 року ОСОБА_3 належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 січня 2014 року ОСОБА_1 належить частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в смт Калита Броварського району Київської області.

Співвласником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в смт Калита Броварського району Київської області є відповідач ОСОБА_2 .

На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року ОСОБА_1 належить частина земельної ділянки загальною площею 0,40 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого БТІ 01 серпня 2008 року, встановлено, що будинок складається із приміщень: коридор 1-1 (11,20 кв.м.), кладова 1-2 (10,9 кв.м.), кухня 1-3 (14,10 кв.м.), житлова 1-4 (12,10 кв.м.), житлова (17,60 кв.м.), загальна площа будинку становить 65,9 кв.м.

Згідно з висновком експерта №1-15/12 від 15 грудня 2016 року за результатами проведеної судово-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, надано висновок про те, що можливий варіант поділу в натурі житлового будинку АДРЕСА_2 з врахуванням того, що сторонам належить по та ідеальних часток, викладено в дослідницькій частині та зображено в додатку до висновку. Різниця від ідеальних часток сторін в праві власності на домоволодіння відповідно до запропонованого варіанту розподілу становить: для 1-го співвласника ідеальних часток 56109-43956= на 12153 грн більше; для 2 співвласника ідеальних часток: 43956-31803= на 12153 грн менше. При пропонованому варіанті розподілу арифметичні (фактичні) частки співвласників складуть: перший співвласник 64%; другий співвласник 36%.

Рішенням виконавчого комітету Калитянської селищної ради об`єднаної громади від 03 липня 2017 року було надано дозвіл на переобладнання та перепланування житлового будинку.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Із зазначених вище норм ЦК України випливає, що кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі за №6-2925цс15.

Зі змісту висновку експерта №243/04/2018 будівельно-технічного дослідження житлового будинку літера «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що згідно із вимогами нормативних документів, які діють в галузі будівництва на території України, розподіл житлового будинку площею 65,9 м кв., що знаходиться за вищевказаною адресою, на та частини для переобладнання в ізольовані квартири, не вбачається можливим. Оскільки розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 на та частин житлового будинку не вбачається можливим, то: - визначення всіх можливих варіантів розподілу житлового будинку по АДРЕСА_1 , - визначення можливих варіантів, в тому числі з відступом від ідеальної долі із розрахунком грошової компенсації за відступ та варіанти з врахуванням можливих добудов приміщень будинку для переобладнання в ізольовану квартиру; - перелік і вартість необхідних будівельних робіт для переобладнання в ізольовану квартиру не проводилося.

Вищезазначене свідчить про неможливість здійснення реального поділу в натурі існуючого спірного будинку із дотриманням чинних норм та правил, зважаючи на те, що такий поділ призведе до порушення прав відповідачів, крім того, технічний стан житлового будинку характеризується як ветхий або непридатний, що створює аварійно-небезпечну ситуацію для життєдіяльності людей, що, у свою чергу, не відповідає інституту поділу нерухомого майна в натурі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Сердинський