Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/446/23
Єдиний унікальний №733/1658/23
Рішення

Іменем України

15 листопада 2023 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що вважається та значиться за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті діда по лінії батька ОСОБА_2 , але не може її належним чином оформити, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які б підтверджували належність померлому даного спадкового майна. Просить визнати за ним право власності на вищевказане майно в порядку спадкування.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід по лінії батька позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7), копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 5), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 9). Відповідно до наданого від 25.10.2023 року № 02-13/94/10 Витягу з погосподарської книги Монастирищенського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, згідно книги погосподарського обліку № 16 за 2021-2025 роки, вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № об`єкта 0751-1 (а.с. 35).

Згідно довідки Монастирищенського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 11.10.2021 року № 03-27/177, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав та був зареєстрований на день смерті в АДРЕСА_1 , одиноко (а.с. 39).

Як видно з копії спадкової справи № 340/2021, заведеної до майна померлого ОСОБА_2 , син останнього ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 на користь свого сина позивача по справі ОСОБА_1 , надавши до Ічнянської державної нотаріальної контори протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, відповідну заяву (а.с. 38,зворот).

Крім того, 14 березня 2019 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений в.о. старости Монастирищенського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області Зубарем Г.І., реєстр № 11, яким земельну ділянку площею 2,0000 га за кадастровим номером :03:000:1025, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Монастирищенської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Ічнянської районної державної нотаріальної контори 16 лютого 2019 року за реєстровим № 130, заповів своїй онуці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка своєчасно прийняла спадщину після смерті останнього та на ім`я якої 29.03.2023 року державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 39,зворот; а.с. 40,зворот)

Також 14 березня 2019 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений в.о. старости Монастирищенського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області Зубарем Г.І., реєстр № 10/10, яким земельну ділянку площею 2,6598 га за кадастровим номером :04:001:0313, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Талалаївської (колишньої Великодорізької) сільської ради Ніжинського району Чернігівської області згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шарою В.В., державним нотаріусом Ічнянської районної державної нотаріальної контори 16 лютого 2019 року за реєстровим № 129, заповів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка своєчасно прийняла спадщину після смерті останнього та на ім`я якої 29.03.2023 року державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 40).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до повідомлення завідувача Ічнянської державної нотаріальної контори Шарої В.В. від 23 серпня 2023 року № 555/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 , так як ним не подано правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с. 36).

Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положенням ч. 1 ст. 1235 ЦК України, передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України в справі № 759/19779/18, провадження № 61-4523св21 від 10 листопада 2021 року; у справі № 697/2052/17-ц провадження № 61-3014св19, від 04 грудня 2019 року, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження в справі.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець покладає на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Встановлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Постановою від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Згідно з постановою Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

Належним відповідачем за позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно має бути особа, яка також має право спадкування після смерті спадкодавця, а не територіальна громада, яка жодних претензій щодо спірного майна не має та приватних (майнових) прав позивача у цій справі не оспорює.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області не є належним відповідачем у даній справі, а тому в задоволенні позову слід відмовити з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, що узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за останнім.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81, 175, 200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1265, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя Т. В. Карапиш