КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №361/610/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Семко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Київське лісове господарство» - Семки Володимира Юрійовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришина Н.М.,

у цивільній справі №361/610/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Київське лісове господарство», про визнання незаконним наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Київське лісове господарство» за результатами розгляду якого, просив визнати протиправним та скасувати наказ директора ДП «Київське лісове господарство» № 78-а від 08 грудня 2022 року, допустити його до виконання трудових обов`язків та стягнути на середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 26 568 грн. 74 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 11 листопада 2013 року його прийнято на посаду майстра лісу в Семиполківське лісництво. Наказом № 78-а від 08 грудня 2021 року його було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Підставою для відсторонення стало повідомлення від 12 грудня 2021 року № 567 на його ім`я про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Однак, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, оскільки директором ДП «Київське лісове господарство» грубо порушено вимоги ст. ст. 32, 103 КЗпП України, так як у законодавстві України немає жодної норми, яка б дозволяла навіть під час карантину відсторонювати осіб від роботи без збереження заробітної плати. Вказуючи, що відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» відсторонення особи відбувається у порядку, встановленому законом. Однак, законом такого порядку не встановлено. Тобто будь-які відсторонення від роботи, тим паче без збереження заробітної плати, є грубим порушенням трудового законодавства. Постанови, якими встановлено карантин та проведення інших обов`язкових санітарних та протиепідемічних заходів, дію яких направлено на обмеження прав людини на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України, відсторонення від роботи без збереження заробітної плати є такими, що прямо суперечать і не відповідають ст. 64 Конституції України, а тому директор ДП «Київське лісове господарство» не має ними керуватися і посилатися на них у своєму наказі як на підставу для відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати. Також, зазначаючи, що щеплення проти COVID-19 є ризикованою медичною процедурою, тому він не надає своєї згоди на участь у медичних експериментах, оскільки ці вакцини не пройшли всіх стадій необхідних клінічних випробувань, а його відмова від участі в медичному експерименті не може бути підставою для відсторонення від роботи без збереження заробітної плати або дискримінації як працівника.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ директора ДП «Київське лісове господарство» №78-а від 08 грудня 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Стягнуто з ДП «Київське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення в розмірі 26 568 грн. 74 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Київське лісове господарство» про його допуск до виконання трудових обов`язків закрито.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ДП «Київське лісове господарство» - Семка В.Ю. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з`ясував оцінку загрози, яку може нести невакцинований працівник, що є визначальним фактором для встановлення факту правомірності чи неправомірності видачі спірного наказу. Посилання суду першої інстанції на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 159/7402/21 є безпідставним, оскільки правовідносини у справах не є подібними. Суд першої інстанції не врахував, що підставою для прийняття спірного наказу був акт № 674 від 08 грудня 2021 року про відмову позивача від проведення щеплення проти COVID-19. Також, вказуючи, що інші працівники зазначені у спірному наказі, його не оскаржували, а відтак, з`ясування у даній справі правомочність чи неправомочність наказу щодо них, є недоречним.

25 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що позивач не погоджувався з доводами апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказуючи, що за ним, як за майстром лісу було закріплено невелику ділянку, і йому лише один раз довелося затримати порушника. Оскільки контора Семиполківського лісництва, місце проживання працівників і конкретні ділянки лісу знаходяться на значній відстані один від одного, то працівники ставлять свої підпису у табелях робочих днів лише після нарад у лісництві, які відбуваються раз на рік.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що наказом ДП «Київське лісове господарство» № 178-к від 11 листопада 2013 року ОСОБА_1 прийнято майстром лісу у Семиполківське лісництво з 11 листопада 2013 року.

Пунктом 1.1 Статуту ДП «Київське лісове господарство» визначено, що зазначене підприємство належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства.

Згідно посадової інструкції майстра лісу ДП «Київський лісгосп», майстер лісу зобов`язаний: добре знати свою майстерську діяльність, її межі; перевіряти документи на право рубки лісу, випас худоби, сінокосіння та інші види користування і полювання в лісі, слідкувати за дотриманням правил, що стосуються лісокористуванням, приймати міри по припиненню незаконного користування лісом; складати протоколи (акти) про лісо порушення; у випадку виникнення пожежі, здійснювати заходи по її ліквідації з одночасним повідомленням про пожежу старшого майстра лісу або лісничого; наглядати за дотриманням правил пожежної безпеки у лісі та доповідати про їх порушення старшому майстру лісу; затримувати осіб, винних у виникненні пожеж та доставляти їх у відповідні органи влади; слідкувати за збереженням містків, пожежних веж, телефонної сітки, межових знаків, аншлагів, шлагбаумів та наглядної агітації; повідомляти старшому майстру лісу або лісничому про явища, які можуть нанести збитки лісовому господарству; разом зі старшим майстром проводити прийомку лісо продукції, здійснювати облік та прийомку виконаних робіт, приймати лісо продукцію під охорону та видавати її; приймати участь у відводі та таксації лісосік, огляді місць рубок.

12 листопада 2021 року ДП «Київський лісгосп» письмовим повідомленням № 567 від 12 листопада 2021 року повідомило ОСОБА_1 про необхідність надати документи на підтвердження наявності профілактичного щеплення проти COVID-19 до 07 грудня 2021 року, наприклад: документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або однієї дози дводобової вакцинації; сертифікат, що підтверджує вакцинацію; довідку проти абсолютні протипоказання до проведення таких щеплень; медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі не надання одного із зазначених документів до 07 грудня 2021 року, 09 грудня 2021 року його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.

09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ДП «Київський лісгосп» із письмовою заявою у якій повідомив про свою відмову від вакцинування проти корона вірусної інфекції COVID-19.

Наказом директора ДП «Київське лісове господарство» № 78-а від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Зі змісту цього наказу вбачається, що його винесено на підставі ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 листопада 2021 року № 2393; пунктом 41-6 постанови КМУ від 09 грудня 2020 №1236.

Згідно довідки ДП «Київське лісове господарство» № 2 від 25 січня 2022 року, середньомісячний заробіток штатного працівника за листопад - грудень 2021 року становить 25 844 грн. 59 коп. Середньомісячний заробіток за листопад - грудень 2021 року, за умови відпрацювання повних робочих днів у періоді, ОСОБА_1 складає 17 712 грн. 49 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ було видано у той день, коли ще не діяв наказ Міністерства охорони здоров`я від 01 грудня 2021 року № 2393 (набув чинності 09 грудня 2021 року) яким було введено обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників Державного підприємства «Київське лісове господарство».

Законодавство при регулюванні питання обов`язкового щеплення від COVID-19 не виключало працю невакцинованих працівників, оскільки передбачає можливість виконання роботи працівником, який має протипоказання до вакцинації, тому висновки відповідача про обов`язок керівника Державного підприємства «Київське лісове господарство» відсторонити від роботи саме з 09 грудня 2021 року усіх працівників, які не мають щеплення або довідки про протипоказання, є передчасним. При цьому, Міністерство охорони здоров`я не встановлювало для відповідача таких строків, а за приписами законодавства усі нормативні акти підлягають виконанню не раніше дня набрання ними чинності, тому для працівників Державного підприємства «Київське лісове господарство» лише з 09 грудня 2021 року могла бути розпочата процедура роз`яснення, проведення медичного огляду та отримання в розумний строк необхідних підтверджуючих документів для щеплення ( правова позиція Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 159/7402/21).

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

У п.п. а, б ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Статтею 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що для застосування методів діагностики, профілактики та лікування необхідна згода інформованого відповідно до ст. 39 цих Основ пацієнта.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення; якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Згідно ч. 7 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів. Медичні протипоказання, порядок проведення профілактичних щеплень та реєстрації поствакцинальних ускладнень установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). У первинній редакції до цього переліку ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено, пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст. 12 Закону № 1645-ІІІ та ч.3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч.1 ст. 94 КЗпП України, ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст. 5 Закону України «Про державну службу»;

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Наказом МОЗ від 01 листопада 2021 року № 2393 внесено зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, доповнивши Перелік пунктами 4-6 такого змісту: «4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.».

Зазначений наказ набрав чинності 09 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції не врахував, що підставою для прийняття спірного наказу був акт № 674 від 08 грудня 2021 року про відмову позивача від проведення щеплення проти COVID-19; що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з`ясував оцінку загрози, яку може нести невакцинований працівник, колегія суддів вважає такими що не грунтуються на нормах діючого законодавстває, оскільки станом на день прийняття спірного наказу, позивач не входив до переліку осіб, які підлягали проходженню обов`язкового профілактичного щеплення.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що інші працівники зазначені у спірному наказі, його не оскаржували, а відтак, з`ясування у даній справі правомочність чи неправомочність наказу щодо них, є недоречним, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом було розглянуто справу в межах заявлених позовних вимог, визнано незаконним та скасувано наказ № 78-а від 08 грудня 2021 року щодо відсторонення від роботи саме ОСОБА_1 (позивача). Стосовно інших працівників Державного підприємства «Київське лісове господарство», зазначених у наказі, судом рішення не приймалося.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин висновки Верховного Суду викладені у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 159/7402/21, колегія суддів вважає помилковими, оскільки предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судом фактичні обставини у справі № 159/7402/21 та даній справі є подібними. Таким чином, висновки викладені у зазначеній постанові, підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання зазначеного наказу в частині відсторонення позивача від роботи, незаконним та його скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

У разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 10 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що в порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) зазначено, що: «Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. […] У разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати».

З огляду на те, що спірний наказ про відсторонення позивача від роботи є незаконним, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на його користь середнього заробітку за час відсторонення від роботи, є законними та обґрунтованими.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам заперечень, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Київське лісове господарство» - Семки Володимира Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: