Справа № 130/987/23
Провадження №22-ц/801/2054/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач :Оніщук В. В.
УХВАЛА

14 листопада 2023 рокуСправа № 130/987/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до головного адміністратора ТОВ «Енера Вінниця» Козак Надії Михайлівни про розірвання договору про постачання електроенергії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в:

До Вінницького апеляційного суду надійшла вказана апеляційна скарга.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні його від сплати судового збору з тих підстав, що надані ОСОБА_1 документи не є достатніми доказами на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки не відображають у повній мірі майновий стан особи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року строк на виконання вказаної ухвали було продовжено на п`ять днів.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року строк на виконання ухвали Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2023 року було продовжено іще на п`ять днів, у якій скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання зазначених вимог у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

09 листопада 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків.

До заяви знову долучено довідку ДПС від 23 вересня 2022 року № 0205-22-02855 про відсутність у ОСОБА_1 доходів з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2022 року та копію листа ГУ ДПС у Вінницькій області від 14 березня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 в Реєстрі самозайнятих осіб не значиться.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 вкотре покликається на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, якою його було звільнено від сплати судового збору в іншій справі, а також вказує про намір звернутися до Вищої ради правосуддя у випадку не звільнення його від сплати судового збору.

Розглядаючи заяву, колегія суддів виходить із такого.

Частиною першою статті 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги повинні бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ч. 2, ч. 6 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (із змінами і доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною третьою цієї статті з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у випадку якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Вказаними вище ухвалами Вінницького апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху із тих підстав, що ним не було сплачено судовий збір за її подання, а клопотання про звільнення від сплати судового збору було визнане необґрунтованим. ОСОБА_1 двічі продовжувався строк для виконання ухвали суду.

Апеляційний суд неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 його обов`язок у відповідності до вимог ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» надати належні та допустимі докази про розмір його доходів за попередній календарний рік, тобто з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, проте скаржник вимог Закону не виконав.

Натомість ОСОБА_1 посилається на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, на що йому було роз`яснено судом, що для єдності судової практики значення мають висновки лише Верховного Суду, а висновки апеляційних судів, висловлені в інших справах не носять ані обов`язкового, ані рекомендаційного характеру.

Окрім того апеляційний суд звертав увагу ОСОБА_1 на те, що його покликання на намір звернутися до Вищої ради правосуддя у випадку не звільнення від сплати судового збору, можуть бути розцінені як здійснення впливу на суд.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що станом на 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 не виконав та не має наміру виконати вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2023 року.

До того ж ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримав 28 жовтня 2023 року (поштове відправлення № 674), отже останнім днем на усунення недоліків апеляційної скарги було 02 листопада 2023 року. Натомість відповідно до відмітки на поштовому конверті заява була ним надіслана 08 листопада 2023 року, тобто із порушенням встановленого п`ятиденного строку. Питання про поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку, зазначення поважних причин його пропуску, заява не містить.

Згідно з пунктом 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Частиною першою статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні пункту першого статті 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Отже, скаржник не реалізував своїх процесуальних обов`язків належним чином, тому колегія суддів виснує, що подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2023 року слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Апеляційний суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 126, 185, 356, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2023 року визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук