Справа № 754/7728/19
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2023 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.В.

представників скаржника ОСОБА_1

представника приватного виконавця Коваля Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката Коваля Ростислава Олександровича в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, стягувачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії щодо зупинення виконавчих дій, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилася справа за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, стягувачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії щодо зупинення виконавчих дій.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14 вересня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни та зобов`язання вчинити дії щодо зупинення виконавчих дій, - відмовлено.

Адвокат Коваль Р.О., який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив вирішити питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 200 грн.

Заява мотивована тим, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінченя судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 21 серпня 2023 року приватним виконавцем Фесик М.О. було укладено з АБ «Ростислава Коваля» договір про професійну правничу допомогу, де п. 4.1 передбачено вартість послуг з надання правничої допомоги. 15 вересня 2023 року приватним виконавцем та адвокатським бюро було підписано Акт про надані послуги, в якому зафіксовано сумарну вартість наданих послуг у розмірі 15 200 грн.

Адвокат Пухальська І.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала заперечення, у відповідності до яких зазначила про те, що підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається та, окрім цього, заявлена сума не є пропорційною до предмету спору та завищеною щодо обсягу наданих послуг, оскільки зазначено дублюючі роботи адвоката, дана справа має незначну складність; результат її вирішення не має вплинути на репутацію сторони; справа не викликала суспільного інтересу під час її розгляду; спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, так як не потребує підготовки будь - яких клопотань (заяв) як то призначення експертизи, збирання і витребування доказів, виклик експерта (спеціаліста), свідків. Крім того, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у тягнення цих витра стороні, на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, у запереченнях зазначено щодо недотримання строку подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. За результатами розгляду скарги, 14 вересня 2023 року була постановлена ухвала. Отже, з урахуванням приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України заява про стягнення витрат на правничу допомогу заявником мала б бути подана досуду не пізніше 19.09.2023. Разом з тим, за інформацією із сайту «Судова влада» заява про ухвалення додаткового рішення зареєстровано судом 10.10.2023. Копія заяви ОСОБА_2 була доставлена службою кур`єрської доставки 09.10.2023. Проте записи у накладній здійснено нерозбірливо і ледь помітно, відповідно встановити дійсну дату прийняття поштового відправлення на доставку неможливо. Однак за інформацією із сайту служби кур`єрської доставки про відстеження замовлення вбачається, що відправлення було прийнято до відправки 05.10.203 і доставлено 09.10.2023. А оскільки заявник до заяви додає докази направлення копії цієї заяви всім учасникам справи, то станом на 19.09.2023 у нього не могло бути доказів направлення копії вказаної заяви з додатками ОСОБА_2 .

Адвокатом Пухальською І.С. у додаткових поясненнях до заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення зазначено про те, що підсумовуючи викладені факти, а також зібрану інформацію, у боржника є обґрунтовані сумніви, щодо реальної саме 19.09.2023 послуги з доставки документів у службі кур`єрської достави. Вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення подана з порушенням строку, встановленого у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а користування заявником послугами кур`єрської доставки здійснено з єдиною метою - введення суду в оману та нібито підтвердження факту подачі вказаної заяви у визначений законом строк. Просять постановити рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Адвокат Коваль Р.О., який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. надав додаткові пояснення до заяви про ухвалення додаткового рішення, де вважають позицію ОСОБА_2 щодо відмови у задоволенні заяви приватного виконавця щодо витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованою та безпідставною. Зазначив, що представником ОСОБА_2 вказано на: - нібито зазначення в заяві про ухвалення додаткового рішення дублюючих послуг адвоката; - необхідності додаткових документів щодо підтвердження понесення фактичних витрат приватного виконавця у вигляді первинних документів оплати адвокатських послу; - ніби то пропущення заявником строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Щодо твердження про нібито дублюючі послуги з надання правничої допомоги та необхідності ще додаткових документів по оплаті вартості таких помлуг зазначає, що у Договорі про надання правничої допомоги від 21.08.2023 було наведено та зафіксовано сторонами розмір гонорару за представництво інтересів приватного виконавця Фесик М.О. у судовому процесі, при цьому жодна з послуг не дублюється і на етапі попередньої консультації здійснюється правовий аналіз фактичних обставин справи на предмет правомірності чи неправомірності дій довірителя в спірних правовідносинах, що передбачає можливість прийняття подальшого рішення про визнання вимог або підготовку заперечень. В той час як підготовка заперечень на скаргу / неступним етапом надання послуг та передбачає грунтовеу роботу представника по підготовці правової позиції по справі та оформлення документу ( заяви) по суті справи і подання її до суду. У свою черну, представництво інтересів довірителя в суді ставноиить наступний етап та включає забезпечення такоо представництва в кожному судовому засіданні. Стосовно вказівки представника ОСОБА_2 на необхідність ще додаткових доказів оплати послуг на представництво інтересів приватного виконавця варто зауважити, що відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розлядом справи.До заяви про ухвалення додаткового рішення було додано Акт від 15.09.2023 про надані послуги, сумарна вартість яких складала згідно з п.4.1 Договору про професійну правничу допомогу 15 200 грн. Таким чином, доводи заперечень в частині відсутності додаткових доказів необхідності приватного виконавця оплатити послуги надання професійної правничої допомоги не відповідає чинному законодавству України та правовим висновкам Великої Палати ВС. У свою чергу представником ОСОБА_2 не заявляється клопотання про зменшення судових витрат, а лише повністю заперечується їх стягнення. Що стосується нібито пропущення строків на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, посилається на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. В матеріалах справи наявна накладна № 2256106 від 19.09.2023, що підтверджує передачу поштового відправлення 19.09.2023 службі кур`єрського зв`язку ТОВ «Грандекс Груп». Як зазначено у ст. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно - транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно - матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно - матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. Таким чином, саме накладна № 2256106 від 19.09.2023 є чинною, дійсною та єдиним належним та допустимим первинним доказом відправки поштового відправлення та його одержання. Стосовно посилання на ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» та п.2 Правил надання послуг поштвого зв`язку як нібито необхідність одночасної оплати поштового відправлення в день його відправки - вказане не відповідає дійсності, оскільки не стосується оплати поштових відправлень. В той самий час як п. 59 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 вказує, що послуги поштвого зв`язку оплачуються під час їх замовлення відправником або під час вручення адресатом (одержувачем), якщо інше не передбачено відповідним договором про надання послуг поштового зв`язку у національній валюті за діючими тарифами.

В судовому засіданні представники підтвердили свої позиції, викладені у заявах та запереченнях.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала скарга ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, стягувачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії щодо зупинення виконавчих дій.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. та зобов`язання вчинити дії щодо зупинення виконавчих дій, - відмовлено.

У запереченнях на скаргу представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. - адвокат Коваль Р.О. зазначав про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 та щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, включно з витратами на правничу допомогу приватного виконавця, які будуть надані до суду.

В матеріалах справи наявний договір про надання професійної (правничої) допомоги від 21 серпня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Ростислава Коваля» та приватним виконавцем Фесик М.О., де п. 4.1 передбачено вартість послуг з надання правничої допомоги.

15 вересня 2023 року приватним виконавцем та адвокатським бюро було підписано Акт про надані послуги, в якому зафіксовано сумарну вартість наданих послуг у розмірі 15 200 грн.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, пов`язані із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Зазначена справа не є складною, а тому може бути віднесена до малозначних.

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 200 грн. є завищеними, а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням розумності їхнього розміру - 7 000 грн. У задоволенні іншої частини заяви суд відмовляє у зв`язку з неспівмірністю визначеної суми за надання правничої допомоги та складністю справи.

Що стосується пропущення строків на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

В матеріалах справи наявна накладна № 2256106 від 19.09.2023, що підтверджує передачу поштового відправлення 19.09.2023 службі кур`єрського зв`язку ТОВ «Грандекс Груп».

Відповідна служба працює та здійснює доставку поштових відправлень, проте внаслідок технічних недоліків вищевказане відправлення було доставлено із затримкою.

В силу положень ч.ч.1,5 ст. 25 Закону України «Про поштовий зв`язок», оператори поштового зв`язку для перевезення пошти використовують власні транспортні засоби, а також транспортні засоби інших фізичних та юридичних осіб на договірних засадах. Перевезення визначеним оператором поштового зв`язку поштових відправлень транспортними засобами спеціалізованого призначенняя, перевантаження поштових відправлень здійснюються у першочерговому порядку.

Як зазначено у ст. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно - транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно - матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та / одним із документів, що може використовуватися для списання товарно - матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, саме накладна № 2256106 від 19.09.2023 є чинною, дійсною та єдиним належним та допустимим первинним доказом відправки поштового відправлення та його одержання.

Посилання в запереченнях представника ОСОБА_2 на інформацію на веб-сайті ТОВ «Грандекс Груп» щодо відстеження відправлення та саме підтвердження у відповідь на адвокатський запит про неналежне функціонування серверу компанії перевізника та внесення в базу даних вручну свідчить про неналежність роздруківок з веб-сайту як доказів дати відправки поштового відправлення.

Стосовно посилання на ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» та п.2 Правил надання послуг поштвого зв`язку як нібито необхідність одночасної оплати поштового відправлення в день його відправки - вказане не відповідає дійсності.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», яка містить назву «Повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері надання послуг поштового зв`язку».

Вищевказана стаття не стосується оплати поштових відправлень.

Аналогічно п. 2 Правил надання послуг поштвого зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 не стосується оплати послуг взагалі.

В той самий час як п. 59 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 вказує, що послуги поштвого зв`язку оплачуються під час їх замовлення відправником або під час вручення адресатом (одержувачем), якщо інше не передбачено відповідним договором про надання послуг поштового зв`язку у національній валюті за діючими тарифами.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Коваля Ростислава Олександровича в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Апеляційна скарга на додаткову ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткової ухвали.

Додаткова ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткова ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 14.11.2023.

Суддя О.Б. Саламон