УХВАЛА

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 612/445/21

провадження № 61-15312 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Микола Ігорович, на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 03 травня 2023 року про повернення позовної заяви та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та Лозівської районного державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та Лозівської районного державної адміністрації Харківської області, в якій просила визнати за нею, як за колишнім членом КСП «Побєда», право власності на земельну частку (пай) у розмірі 11,65 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП «Побєда», яка розташована на території Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 03 травня 2023 року, залишеною без змін постановою Харківськогоапеляційного суду від 21 вересня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу.

До Верховного Суду 26 жовтня 2023 року від імені ОСОБА_1 - адвокат Максимов М. І. подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, оскільки правові підстави для повернення позову відсутні.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

Суд першої інстанції встановив, що позовна заява ОСОБА_1 була подана до двох відповідачів Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та Лозівської районного державної адміністрації Харківської області, однак позивач не зазначила зміст позовних вимог до Лозівської районного державної адміністрації Харківської області, тому вимогам положень статті 175 ЦПК України не відповідала і дійшов висновку про залишення позову без руху, постановивши ухвалу від 12 квітня2023 року.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 , районний суд вказав, що позивач, всупереч вимог пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, не зазначає правових підстав звернення до суду з позовом до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, як і не зазначає зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені

статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 , всупереч вимог пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, не зазначила правових підстав звернення до суду з позовом до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області (які права та законні інтереси позивачки порушені цим відповідачем та підлягають захисту в судовому порядку), як і не зазначила зміст позовних вимог до неї, а лише вказала, що відповідач Лозівська районна державної адміністрації Харківської області має відношення до її позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, оскільки вказані в ухвалі від 12 квітня 2023 року позивачем недоліки не були усунуті.

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій не застосували висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 523/9076/16-ц, згідно з якими визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження, є безпідставними, оскільки в силу вимог пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позивач зобов`язана зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції вимог статей 175, 177, 185 ЦПК України. Заявник неналежним чином, з порушенням положень статті 175 ЦПК України оформив позовну заяву, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя суд першої та апеляційної інстанцій заявника не обмежував, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на законність і обґрунтованість судових рішень, а є незгодою заявника з їх змістом та тлумачення норм процесуального права на свій розсуд.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на судові рішення попередніх інстанцій, є необґрунтованою. Правильне застосовування вимог статтей 175, 177, 185 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Микола Ігорович, на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 03 травня 2023 року про повернення позовної заяви та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та Лозівської районного державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара