Справа № 303/4331/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 вересня 2023 року (у складі судді Монича В.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у травні 2023 р.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 р. у справі № 308/3590/18 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указав, що сторони перебували в шлюбі, в якому в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 р. у справі № 308/590/18 шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Однак, із того часу у позивача змінився (погіршився) матеріальний стан, що має істотне значення для визначення розміру аліментів.

Зокрема, позивач 14.10.2022 р. зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я бабусі позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і необхідністю здійснення постійного догляду за нею, із початку 2023 р. разом із позивачем і його дружиною проживає бабуся позивача. Необхідність здійснення за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійного догляду підтверджується належними та допустимим доказами.

Для надання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належного догляду позивач несе значні витрати, зокрема, витрачає кошти на лікування, придбання медикаментів, необхідних для підтримки її здоров`я, сплачує комунальні послуги, несе витрати на харчування тощо, що значно погіршило його майновий стан.

Також дружина позивача навчається за денною формою навчання на факультеті післядипломної освіти, і у зв`язку з тим, що отримує мінімальну заробітну плату (на руки), вона не в змозі оплачувати собі навчання, відтак це обов`язок виконує позивач, що також підтверджується належними та допустимим доказами.

За таких обставин позивач вважає, що є усі підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину до частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 вересня 2023 р. позов задоволено: зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 р. і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073,60 грн. у відшкодування судових витрат.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-як убачається із довідки про стан сплати аліментів, матеріальний стан позивача значно покращився у порівняні із 2018 роком;

-як убачається із матеріалів справи, позивачеві не призначено державну соціальну допомогу по причині перевищення середньомісячного сукупного доходу рівня прожиткового мінімуму для сім`ї;

-бабуся позивача отримує пенсію, відтак має власний дохід, однак довідки про отримувану пенсію позивач не надав;

-також не є належними та допустимими доказами факт оплати позивачем навчання його дружини.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивачем належними та допустимими доказами доведено погіршення свого матеріального стану в зв`язку з необхідністю постійного догляду за своєю бабусею, а доводи апелянта не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Копія відзиву відповідно до вимог ч.4 ст. 360 ЦПК України надіслана відповідачеві, про що надано відповідні докази, відповіді на відзив до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача, що пов`язано з потребою за доглядом і утриманням бабусі, визначений судом розмір аліментів належить змінити, присудивши на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі від усіх видів заробітку (доходу) позивача.

При цьому суд установив, що 23 жовтня 2018 р. у цивільній справі № 308/3590/18 шлюб між сторонами розірвано, з позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 14.10.2022 р., актовий запис № 1284 (а.с.9)

Відповідно до постанови від 29.01.2020 р. на підставі виконавчого листа № 308/3590/18, виданого 24.01.2019 р. Ужгородським міськрайонним судом, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

Згідно з довідкою, виданою приватним підприємством «Ужгородський будинковий сервіс» від 05.01.2023 р. № 2 ОСОБА_2 дійсно проживає без реєстрації згідно з актом б/н про фактичне проживання особи без реєстрації від 04.01.2023 р. у АДРЕСА_1 , із яким проживає бабуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і дружина ОСОБА_4 , без реєстрації (а.с.19).

Відповідно до медичного висновку № 18 від 12.01.2023 р. бабуся позивача ОСОБА_5 має порушення функцій організму, через що не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує постійного догляду (а.с.27).

У відповіді на адвокатський запит від 08.05.2023 р. сімейний лікар-терапевт ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_5 в силу вікових змін має ряд захворювань, які потребують постійного контролю та регулярного прийому відповідних лікарських засобів (а.с.43-44).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, він уклав інший шлюб і здійснює постійний догляд за своєю бабусею.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що після ухвалення 23 жовтня 2018 р. судового рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з укладенням іншого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9), що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Також підставою, яка свідчить про зміну матеріального стану позивача в бік його погіршення, є те, що він разом із дружиною проживає зі своєю бабусею, що підтверджується довідкою ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс» № 2 від 05 січня 2023 р. (а.с.19), особою, яка потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою до протоколу лікарсько-консультативної комісії № 7 від 12.01.2023 р. (а.с.20), із якої видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує сторонньої допомоги та постійного догляду, висновком № 18 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.01.2023 р. (а.с.27), у зв`язку з чим несе додаткові витрати, такі як: оплата комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.45,93-100), та оплатою лікарських засобів, що теж підтверджується квитанціями (а.с.28-33, 101-102).

Також до відзиву на апеляційну скаргу були подані додаткові докази понесення значних витрат на медичний препарат за призначенням лікаря для ОСОБА_5 вартістю 7156 грн. (дата чеку 04.09.2023 р.) і вартістю 7356,90 грн. (дата чеку 28.10.2023 р.), здачею аналізів вартістю 550 грн. і низки чеків на придбання ліків уже після ухвалення рішення, тобто такі витрати є постійними.

Ці обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У цій справі судом першої інстанції правильно встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

Також колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/3 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 на 1/4 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану не буде спрямовано на неналежне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не суперечитиме його інтересам.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких мотивів.

Так, довід апеляційної скарги про те, що як убачається із довідки про стан сплати аліментів, матеріальний стан позивача значно покращився у порівняні із 2018 роком, спростовується матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с.37), із якого вбачається, що станом на 24.03.2023 р. заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Так, дійсно в період із січня 2020 р. по лютий 2023 р. розмір стягнутих аліментів зріс із 5785,04 грн. до 20 397,28 грн., однак це не свідчить про покращення майнового стану позивача через те, що в період із січня 2020 р. по грудень 2020 р. розмір аліментів коливався від 5785,04 грн. до 6081,80 грн., у період із січня 2021 р. по грудень 2021 р. розмір аліментів коливався від 6071,35 грн. до 6120,27 грн., у період із січня 2022 р. по грудень 2022 р. розмір аліментів коливався від 5120,50 грн. до 7420,91 грн. у грудні 2022 р. виплата аліментів склала 19 489,08 грн., що може свідчити про виплату премії, матеріальної допомоги, відпускних, тощо, тобто одноразова сума. Те саме стосується виплати за березень 2023 р. у розмірі 20 397,28 грн., оскільки в січні 2023 р. виплата зі сплати аліментів склала 8600,26 грн., а в квітні 2023 р. - 1114,70 грн., тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Довід апеляційної скарги про те, що як убачається із матеріалів справи, позивачеві не призначено державну соціальну допомогу по причині перевищення середньомісячного сукупного доходу рівня прожиткового мінімуму для сім`ї, також не свідчить ані про покращення, ані про погіршення майнового стану позивача, це лише свідчить, що сукупний середньомісячний дохід сім`ї перевищує прожитковий мінімум для сім`ї.

Довід апеляційної скарги про те, що бабуся позивача отримує пенсію, відтак має власний дохід, не спростовує того факту, що вона потребує постійного стороннього догляду і саме позивач такий догляд здійснює, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується із доводом відповідача про те, що не є належними та допустимими доказами факт оплати позивачем навчання його дружини, оскільки як видно з довідки № 2585 від 09.05.2023 р. (а.с.46), дружина позивача була зарахована на курси спеціалізації із фаху «Фізична та реабілітаційна медицина» за денною формою із 01.02.2023 р. по 31.05.2023 р., однак це не є предметом доказування у контексті спірних правовідносин.

В основному доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та оцінкою доказів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір відповідно до чинного законодавства.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням цього, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 13 листопада 2023 р.

Судді: