КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року

справа № 754/9102/21

провадження № 22-ц/824/3929/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Дьоміній К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач -Київський обласний центр зайнятості про поновлення на роботі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Київського обласного центру зайнятості - Дармостука Дениса Георгійовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року, постановлене під головуванням судді Панченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського обласного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київського обласного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позов зазначила, що з 04.01.2011 р. по 12.05.2022р. позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді начальника Відділу організації сприяння працевлаштуванню Київського обласного центру зайнятості.

19.03.2021р. ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку подала свою декларацію про майновий стан за 2020 рік. При цьому в декларації позивачкою було допущено технічну помилку: зазначено про роботу за сумісництвом протягом березня - листопада 2020 р. в ТОВ «НВП ІНВЕСТКОН» та з листопада по 31.12.2020р. в ТОВ «НВП ІНВЕСТКОН Україна» помічником бухгалтера, але розмір (цифру) отриманих доходів за сумісництвом не було вказано.

За твердженням позивачки протягом 5-7 квітня 2021р. під приводом звинувачення в порушенні Закону України «Про запобігання корупції» (подання завідомо недостовірних відомостей) директором центру Дармостуком Д.Г. за участі провідного інспектора з питань запобігання та виявлення корупції центру ОСОБА_3 та начальника юридичного відділу центру ОСОБА_4 на неї чинився психологічний тиск з метою отримати від неї заяву про звільнення «за власним бажанням».

Під тиском 07.04.2021р. вона підписала наданий директором центру бланк (без дати підпису) про звільнення з роботи «за власним бажанням» та передала його особисто директору центру. З моменту підписання бланку заяви будь-які звинувачення в порушенні Закону України «Про запобігання корупції» на її адресу припинилися.

З викладених обставин у позовній заяві та з письмових матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 чотири рази подавала заяви про відкликання заяви про звільнення «за власним бажанням»: 29.04.2021р. усно на особистому прийомі у директора центру, 29.04.2021р. письмово через електронну систему документообігу центру «Інтегра-флоу», 05.05.2021р. письмово поштою (цінний лист з описом вкладення та повідомленням про вручення, отримано центром 11.05.2021р.), 11.05.2021р. письмово через канцелярію центру (зареєстровано за вх.№1550/01-35.02 від 11.05.2021р.). 12.05.2021р. ОСОБА_1 було вручено копію наказу від 28.04.2021р. №140-к про звільнення за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (наказ прийнято на підставі заяви ОСОБА_1 ), вручено трудову книжку. 13.05.2021р. на картковий рахунок здійснено повний розрахунок.

18.05.2021р. позивачка отримала поштою лист Київського обласного центру зайнятості від 12.05.2021р. №1449/09/01-36 за підписом директора центру Дармостука Д.Г. про те, що письмові заяви від 29.04.2021р. та від 11.05.2021р. про відкликання заяви про звільнення «за власним бажанням» залишено без задоволення.

З огляду на викладене, в зв`язку із незаконним звільненням, яке фактично відбулося 12.05.2021р., через 35 днів після підписання бланку заяви (поза межами двотижневого строку, передбаченого законодавством), ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 позов ОСОБА_1 до Київського обласного центру зайнятості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 28.04.2021р. №140-к Київського обласного центру зайнятості про звільнення з посади начальника Відділу організації сприяння працевлаштуванню ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 38 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі, а саме на посаді начальника Відділу організації сприяння працевлаштуванню в Київському обласному центрі зайнятості із збереженням надбавок, які були встановлені на момент звільнення.

Стягнуто з Київського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 13 травня 2021 року по 01 грудня 2022 року у розмірі 517 833,82 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з Київського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору.

В поданій апеляційній скарзі представник Київського обласного центру зайнятості просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2021 року позивачем написано заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 12.05.2023 року. Відсутність в заяві про звільнення дати подання заяви не свідчить про незаконність звільнення на підставі цієї заяви. Відповідач не погоджується із твердженням суду про те, що оскільки позивач не була звільнена після спливу двотижневого строку з моменту подачі нею заяви, то дія трудового договору з позивачем вважається продовженою. Вказана дата звільнення була узгоджена між сторонами. Вказує, що посилання суду на практику Верховного Суду не має доказового значення в даній справі, оскільки не відповідає предмету позову та фактичним обставинам справи. Зазначає, що 29.04.2021 року позивач подала службову записку з поясненнями, в якій додатково зазначила про відкликання своєї заяви на звільнення. В черговий раз заяву про відкликання заяви про звільнення позивач подала 12.05.2021 року. Подані заяви позивача залишено без задоволення на підставі ст. 24 та ст. 38 КЗпП. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач чинив психологічний тиск щодо позивача. Крім того, зазначає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 489034,54 грн.

У відзиві ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства, використовуючи службове положення керівника, на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, отриманої під психологічним тиском на працівника, директором було незаконно і протиправно звільнено ОСОБА_1 із займаної посади 12.05.2021 року через 35 днів після написання заяви.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не було звільнена після спливу двотижневого строку з моменту подачі нею заяви, а продовжила працювати ще три тижні до 12.05.2021 року, внаслідок чого дія трудового договору вважається продовженою.

Призначення з 13.05.2021 року згідно з наказом від 12.05.2021 № 164 - к на посаду начальника відділу організації сприяння працевлаштування Київського обласного центру зайнятості іншої особи шляхом переведення з Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості також відбулося поза межами двотижневого строку, передбаченого законодавством, і в період дії продовженого трудового договору з позивачем.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 04.01.2011р. по 12.05.2022р. позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді начальника Відділу організації сприяння працевлаштуванню Київського обласного центру зайнятості.

19.03.2021 р. ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку подала свою декларацію про майновий стан за 2020 рік. В декларації позивачкою було допущено технічну помилку: зазначено про роботу за сумісництвом протягом березня - листопада 2020 р. в ТОВ «НВП ІНВЕСТКОН» та з листопада по 31.12.2020р. в ТОВ «НВП ІНВЕСТКОН Україна» помічником бухгалтера, але розмір (цифру) отриманих доходів за сумісництвом не було вказано.

За твердженням позивачки протягом 5-7 квітня 2021р. під приводом звинувачення в порушенні Закону України «Про запобігання корупції» (подання завідомо недостовірних відомостей) директором центру Дармостуком Д.Г. за участі провідного інспектора з питань запобігання та виявлення корупції центру ОСОБА_3 та начальника юридичного відділу центру ОСОБА_4 на неї чинився психологічний тиск з метою отримати від неї заяву про звільнення «за власним бажанням».

Позивач вказує, що вона 07.04.2021р. під тиском та примусом підписала наданий директором центру бланк заяви (без дати підпису) про звільнення з роботи «за власним бажанням» з 12.05.2021 року(а.с.72) .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність в заяві про звільнення дати подання заяви, свідчить про незаконність звільнення на підставі цієї заяви, оскільки заява зареєстрована в день подання в Журналі реєстрації заяв на звільнення працівників Київського обласного центру зайнятості.

В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, де відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 № 813/4037/16 висловлена правова позиція про те, що в разі написання позивачем власноруч заяви про звільнення його з посади, вказана заява містить підпис позивача, підставу звільнення, дату звільнення, а також була прийнята відповідачем, про що свідчить резолюція, то сторони досягли домовленості про дату та підстави припинення трудового договору.

Частина 1 ст. 38 КЗпП України передбачає право працівника попередити роботодавця про звільнення письмово.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, письмова форма, передбачена чинним законодавством щодо написання заяви про звільнення позивачем була дотримана. Позивач у заяві вказала прізвище, ім`я, по-батькові, посаду, підставу звільнення та дату звільнення. Вказана заява власноручно підписана позивачем.

Частина 1 ст. 38 КЗпП передбачає попередження працівником роботодавця за два тижні. Вказана норма направлена на забезпечення можливості роботодавця працевлаштувати на вивільнену посаду іншого працівника та є гарантією права відповідача на забезпечення належного функціонування державної установи. В заяві про звільнення позивач власноруч вказала бажану дату звільнення. Роботодавець вказану дату узгодив.

За пунктом 1 ст. 36 КЗпП України безстроковий трудовий договір може бути припинено у будь-який строк, стосовно якого досягли домовленості працівник та роботодавець. Такий строк може бути як меншим так і перевищувати встановлений для звільнення за власним бажанням двотижневий період. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 у справі № 1340/6082/18.

З метою укомплектувати вакансію начальника відділу організації сприяння працевлаштування, Київським ОЦЗ на адресу Київського міського центру зайнятості (далі - КМЦЗ) направлено лист від 23.04.2021 № 1327/08/01-36 щодо звільнення в порядку переведення ОСОБА_6 - заступника начальника відділу надання соціальних послуг Дніпровської районної філії КМЦЗ для подальшої роботи з Київському ОЦЗ (а.с.80)

На адресу Київського ОЦЗ надійшов лист КМЦЗ від 26.04.2021 № 14-1134/10-21/21 щодо погодження звільнення ОСОБА_6 (а.с 81).

До відділу по роботі з персоналом 27.04.2021 надійшла заява ОСОБА_6 про призначення на посаду начальника відділу організації сприяння працевлаштування Київського ОЦЗ (а.с.82).

Наказом Київського ОЦЗ від 28.04.2021 позивача звільнено за власним бажання з 12.05.2021 на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю України. З наказом позивача ознайомлено в день звільнення під особистий підпис та видано трудову книжку, про що є запис в Журналі обліку трудових книжок та вкладишів до них (а.с.83).

Наказом Київського ОЦЗ від 12.05.2021 № 164-к (копія знаходиться в матеріалах справах) на посаду начальника відділу організації сприяння працевлаштування Київського ОЦЗ призначено ОСОБА_6 (а.с.162).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про здійснення психологічного тиску з наступних підстав.

На виконання доручення директора Київського ОЦЗ надати позивачу пояснення з приводу службової записки інспектора з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підготувала службову записку з поясненнями, в якій додатково зазначила про відкликання своєї заяви на звільнення на підставі ст. 38 КЗпП, та завантажила вказану службову записку до системи Електронного документообігу «Інтегра - Флоу 2016» 29.04.2021.

В подальшому, 11.05.2021 від позивача на адресу Київського ОЦЗ повторно надійшла службова записка, та заява від 29.04.2011 про відкликання заяви про звільнення з 12.05.2021.

Заяву про відкликання заяви про звільнення з 12.05.2021 подано особисто позивачем 11.05.2021 до відділу організаційної роботи та архівної справи Київського ОЦЗ та зареєстровано за вх. № 1550/01-35.02 (а.с. 35).

Заяви позивача про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням з 12.05.2021 залишено без задоволення на підставі ст. 24 та ст. 38 Кодексу Законів про працю України (а.с. 40).

Згідно ч. 4 ст. 24 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Частиною 2 ст. 38 КЗпП визначено, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Про дану обставину ОСОБА_1 було повідомлено листом від 12.05.2021 № 1449/09/01-36, який остання отримала 18.05.2021, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем не доведено, що написання заяви про звільнення за власним бажанням було вчинено під тиском і її подання і погодження з заступником директора Київського ОЦЗ (профільним куратором) та директором Київського ОЦЗ не відповідало її внутрішній волі. Матеріали справи не містять будь-які відомості про звернення позивача до правоохоронних органів з заявою щодо порушення її прав. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2018№ 554/6423/17, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 №813/4037/16

Отже, позивач посилаючись на те, що заява про звільнення за угодою сторін була нею написана під тиском відповідача, позивач не навів переконливих доказів і мотивів таких дій роботодавця, а також доказів, які б свідчили про здійснення психологічного та морального тиску.

Посилання на постанови Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 826/17279/16; від 25.11.2019 по справі № 201/1384/16-ц; від 25.03.2020 по справі № 295/14595/17 не відповідають предмету позову та фактичним обставинам у цій справі, відтак судом апеляційної інстанції не враховуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм чинного законодавства, в зв`язку з чим, підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у позові.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь до Київського обласного центру зайнятостіпідлягає стягенню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київського обласного центру зайнятості - Дармостука Дениса Георгійовича задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського обласного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь до Київського обласного центру зайнятості судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді