РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Титикайла І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур», з участю третьої особи ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він, позивач, 08.11.2021р. через фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 в туристичній агенції «Модерн Тур» у м. Івано-Франківськ, отримав інформацію про пакет туристичних послуг, які надає туристичний оператор ТОВ «Аккорд Тур», відповідач у справі, у вигляді подорожі «Різдвяна Франція та Швейцарія». 08.11.2021р. він, позивач, оформив замовлення через туристичного агента фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 в туристичного оператора ТОВ «Акорд Тур» на туристичну подорож «різдвяна Франція та Швейцарія» та 10.11.21р. здійснив попередній платіж в сумі 6 620 грн. З цього приводу було сформовано заявку № 1 від 08.11.21р. на тур, який мав відбутись 07.12.2021р. 29.11.2021р. через агенцію «Модерн Тур» він, позивач, уточнив в оператора чи дійсно тур відбудеться. Після підтвердження заявки, він, позивач, оплатив іншу частину коштів в сумі 6 570 грн. Загалом, ним, позивачем, було сплачено кошти в сумі, еквівалентній 430 Євро, що за курсом НБУ становило 13 190 грн. 04.12.21р. туроператор ТОВ «Акорд Тур» через туристичну агенцію «Модерн Тур» електронним листом повідомив, що з власної ініціативи скасував тур та послуги не можуть бути ним надані 07.12.2021р. В подальшому він, позивач, звернувся за поверненням коштів у зв`язку з неукладенням договору. Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 відразу повернуто комісію в сумі 1 179 грн., а з приводу інших коштів туристичний оператор ТОВ «Аккорд Тур» у поверненні коштів за неукладеним договором відмовив. Зважаючи на те, що відповідачем в односторонньому порядку скасовано тур, просив стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 12 041 грн. Крім того, внаслідок таких дій туристичного оператора йому, позивачу, заподіяна моральна шкода. Зазначає, що він, позивач, заздалегідь спланував власний відпочинок з дружиною, з цього приводу вони оформили на роботі відпустки. Скасування заздалегідь спланованої подорожі та неповернення коштів спричинило йому, позивачу, моральні страждання, він був змушений прикласти зусиль для організації зміни способу власного життя та відпочинку у період відпустки, а неповернення коштів поставило його, позивача, в залежне становище від відповідача. Скасування туристичного рейсу зіпсувало йому настрій та заздалегідь сплановану відпустку, завдало душевних страждань, відтак просить стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі №465/10203/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року клопотання директора товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» Петрусь О.Б. про розгляд цивільної справи №465/10203/21 задоволено та постановлено провести судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить в повному обсязі відмовити в задоволенні позову.

В письмових поясненнях до позовної заяви позивач зазначає, що до позовної заяви долучено докази, які свідчать про перерахунок коштів за туристичні послуги відповідача, які не були ним надані. Зазначає, що внаслідок таких дій відповідача має право на відшкодування моральної шкоди.

В поданих письмових поясненнях третя особа просить позов задоволити в повному обсязі, зазначає, що позивачем за сформованою заявкою попередньо внесено плату за пакет туристичних послуг, які мали надатися в майбутньому, однак відповідачем як туроператором з власної ініціативи скасовано запланований тур. Зазначає, що нею як посередником, комісійні кошти повернуто позивачу. Крім того, в матеріалах справи міститься письмова заява третьої особи про розгляд справи за її відсутності.

В подальшому відповідачем та позивачем подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягення коштів в розмірі 12 041 грн., оскільки такі повернуті відповідачем в добровільному порядку. Відтак, просить стягнути моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, надав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві щодо стягнення моральної шкоди та стягнення витрат на правовову допомогу.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.11.2023р. прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 041 грн. з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» та провадження у цивільній справі про стягнення з відповідача матеріальної шкоди закрито у зв"язку із відмовою позивача від позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до письмового підтвердження замовлення № 1, позивачем ОСОБА_1 замовлено туристичний продукт (послугу) "Різдвяна Франкція та Швейцарія" з 07.12.2021р. по 12.12.2021р.

Замовником є третя особа - ПП ОСОБА_2 , згідно угоди № 11838118 від 02.01.2013р., а туристичним оператором - відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур».

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 10.11.2021р. та від 29.11.2021р. позивачем ОСОБА_1 здійснено передоплату за туристичний пакет № 1 на загальну суму 13 190 грн. ФОП ОСОБА_2 в Туристичне агенцію "Модерн тур", які в польшому перераховані відповідачу у справі - туристичному оператору товариству з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур».

За змістом ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Статтею 5 Закону України «Про туризм» передбачено, що учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг; інші суб`єкти підприємницької діяльності, що надають послуги з тимчасового розміщення (проживання), харчування, екскурсійних, розважальних та інших туристичних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Зважаючи на дані вимоги законодавства та досліджені в судовому засіданні долучені до матеріалів справи, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем мали місце цивільно - правові відносини, які виникли на підставі надання туристичних послуг.

В процесі судового розгляду справи відповідачем сплачено кошти позивачу,а відтак судом прийнято відмову позивача від позову в цій частині.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про туризм», порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є: ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення норм і правил у галузі туризму;порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про туризм», туристи і екскурсанти мають право, зхокрема, на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо)продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Ч.1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

Під час судового розгляду позивачем доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та її результатом - моральною шкодою.

В свою чергу, представником відповідача не доведено відсутність протиправності та вини відповідача у заподіянні шкоди.

Суд вважає встановленим, що позивачу завдано моральних страждань, які сталися через те, що позивач не отримав від відповідача замовленої туристичної послуги, зокрема туристичної поїздки під час відпустки, тривалий час очікував на виконання відповідачем своїх зобов"язань щодо повернення коштів.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зазначене вище узгоджується з позицією ВС, викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року (справа № 610/2510/18-ц), постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 761/35935/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 20 000,00 грн. є надмірною та не відповідає засадам розумності та справедливості, а відтак з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору;

- значення справи для сторін;

- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді, є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплаченостороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт1частини 2статті 137ЦПК України).

На підтвердження витрат позивача на правову професійну допомогу, до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 10.12.2021р., додатки №1 та №2 до договору від 10.12.2021р., акт виконаних робіт від 10.12.2021р., відповідно до яких вартість надання юридичних послуг складає 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп.

З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за правову допомогу з розгляду цивільної справи у сумі 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп.

При цьому, суд враховує, що стороною відповідача не подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, та документи, які б спростовували заявлений розмір витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись статями 3, 10, 12, 81, 89, 141, 258 - 259, 263 - 265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур», третя особа ФОП ОСОБА_2 про стягнення з відповідача моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судових витрат - задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» (м. Львів, вул. Новий Світ, буд.15, оф.18, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., в решті відмовити за безпідставністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» (м.Львів, вул. Новий Світ, буд.15, оф.18, ) в користь держави 454 (чотириста п"ятдесят чотири) гривень 00 коп. судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур» (м. Львів, вул. Новий Світ, буд.15, оф.18, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в сумі 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд - Тур», юридична адреса: м.Львів, вул. Новий Світ, буд. № 15, оф. № 18, ;

Третя особа: ФОП ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь