ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4005/23
Провадження № 2/210/1332/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 листопада 2023 року
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді - Чайкіної О.В.
за участю секретаря судового засідання Кучевасової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Короткий зміст позовної заяви
Позивачка просить суд встановити факт родинних відносин з померлою ОСОБА_3 та визнати право власності на спадкове майно, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що померла доводиться їй двоюрідною сестрою. Позивачка та померла спадкодавиця кожного року їздили одна до одної у гості, підтримуючи так зв`язок. У 2021 році ОСОБА_3 через погане самопочуття приїхати до двоюрідної сестри у Волинську область не змогла, згодом вона перестала відповідати на телефоні дзвінки. Близьких родичів, через яких можна було б зв`язатися з нею, вона не мала. Довідавшись про смерть своєї двоюрідної сестри позивачка влітку 2022 року з метою прийняття та оформлення спадщини звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В.
Постановою від 16.08.2022 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку зпропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, останній визначено додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При повторному зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 нотаріусом не було встановлено родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що 01 травня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Позивач зазначає, що є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_3 , однак надати усі документи, що підтверджують родинні зв`язки між їх батьками, отримати їх дублікати не є можливим у зв`язку з тим, що вони народилися на території села Гостовиці Снинського округуПряшівського краю Словаччини, яка у 1915 році була у складі Австро-Угорської імперії, а у 1920 році у складі Чехословаччини відповідно.
Аргументи учасників справи
Представник позивача адвокат Касьян М.С. під час судового розгляду підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивачка є особою похилого віку та через стан свого здоров`я не змогла одразу приїхати з смт. Турійськ Ковельського району Волинської області, де вона зареєстрована і проживає, до м. Кривий Ріг. Довідавшись про смерть своєї двоюрідної сестри позивачка влітку 2022 року відкрила спадкову справу у приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В.
Представник позивача також зазначив, що ОСОБА_1 , та померла ОСОБА_3 , є двоюрідними сестрами, адже ОСОБА_4 , 1915 року народження є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.
В свою чергу, ОСОБА_5 , 1920 року народження є батьком померлої ОСОБА_3 , що підтверджується архівним витягом та рідним братом ОСОБА_4 , однак документи, що підтверджують родинні зв`язки між братами, не збереглися. Разом з тим, ОСОБА_4 (батько позивача та дядько померлої) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших родичів померла ОСОБА_3 не мала, а відтак позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 .
Відзив на позовну заяву відповідач не надав.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було заведено спадкову справу №112/2021 (а.с.13)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, склад якої нотаріусом не встановлювався у зв"язку з відмовою у видачі свідоцтва на право на спадщину з підстав недоведення факту родинних відносин.
Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустила, проте рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, позивачу визначено додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).
Під час розгляду справи про надання додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_2 , як особа, що також звернулась із заявою про прийняття спадщини, позовні вимоги визнав, заперечень не надав (а.с. 80).
У встановлений судом додатковий строк ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.50).
Через відсутність достатніх доказів на підтвердження родинних відносин в досудовому порядку свідоцтво про право на спадщину нею отримано не було, на підставі чого, 01 травня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.69).
Як слідує зі спадкової справи №112/2021 від 17 вересня 2021, заведеної приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Постановою нотаріуса від 17.09.2021 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася. Заповіту від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , немає. Згідно з матеріалами спадкової справи 17 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , 08 серпня 2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Інші спадкоємці із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались (а.с.69).
Із відомостей, які містяться у спадковій справі №112/2021 судом встановлено, що родинні відносини між ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_3 належними та допусимими доказами не підтверджуються. Так само у справі відсутне рішення суду, яке б доводило факт проживання осіб однією сім"єю впродовж п"яти років.
Довідки про те, що ОСОБА_2 був опікуном чи піклувальником померлої також відсутні.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1915 року народження є батьком, а ОСОБА_7 - матір"ю позивача ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.17, 61, 73-74)
Відповідно до свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 від 10 липня 1975 року , ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 , та у зв"язку з укладанням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 60 зворот).
Вказані обставини також підтверджуються та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 75-76)
Батьками померлої ОСОБА_3 являлись ОСОБА_5 , 1920 року народження та ОСОБА_12 , що підтверджується архівним витягом №227/407/01-40 від 09.12.2022 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.19, 57-59).
З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відносно померлої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) вбачається, що у останньої є брат ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сспадкоємець другої черги, який із заявою про прийняття спадщини впродовж шестимісячного строку для прийняття спадщини не звернувся, на момент смерті із спадкодавцем не проживав. Тобто, спадщину не прийняв.
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які могли бути спадкоємцями третьої черги, померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 20, 21, 72).
Спадкоємці пе ршої черги відсутні, оскільки батьки ОСОБА_3 померли до відкриття спадщини.
Допитана під присягою в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що позивач ОСОБА_1 являється сестрою її подруги ОСОБА_3 .. З ОСОБА_3 свідок працювала у школі тривалий час, тому знає про її особисте життя, вони товаришували на роботі. У померлої дітей не було. Окрім сестри ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 був брат, ОСОБА_15 , який давно виїхав до рф, і в Україну не повертався. Свідок провідувала померлу з чоловіком, коли хворіла ОСОБА_3 , в неї часто бувала її сестра - ОСОБА_16 . Останнім часом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 хворіли, та не так часто, як раніше їздили одна до одної. Також свідку відомо, що на теперішній час ОСОБА_16 хворіє, має інвалідність, та проживає в іншому місті.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).
За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заповіт не склала. Згідно з матеріалами спадкової справи 17 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , 08 серпня 2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Інші спадкоємці із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались.
Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом.
Встановлено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) остання була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 - сама, що інші зареєстровані особи - відсутні.
Тобто судом не встановлено осіб, які в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України прийняли спадщину, та які є спадкоємцями першої черги.
За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Позивачка, згідно з статті 1265 ЦК України є спадкоємцем п"ятої черги, оскільки у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Відповідач у справі ОСОБА_2 не є спадкоємцем першої, другої, третьої чи четвертої черги.
Відповідач у справі ОСОБА_2 обізнаний про те, що наявні спадкоємці з кола родичів померлої, до суду не представив доказів, що він є спадкоємцем за законом попередньої черги.
Інших спадкоємців судом не встановлено.
Крім того, з матераілів спадкової справи вбачається, що спадкоємці, які мають право на обов"язкову частку в спадщині - відсутні.
Щодо вимог про встановлення факту родинних відносин:
Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.
Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Юридичні факти цеобставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
При цьому, позивачем підтверджується, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та її померлою двоюрідною сестрою неможливо. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини.
Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).
Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінивши надані позивачем докази, а саме свідоцтво про народження позивача, архівні довідки, записи актів громадянського стану та повні витяги до них, показання свідків та рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним сестрами.
Суд вважає, що у матеріалах справи є достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт того, що ОСОБА_4 , 1915 року народження та ОСОБА_5 , 1920 року народження, враховуючи збіг прізвищ, по-батькові, місця народження, є рідними братами, а від так їхні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_17 (дівоче - ОСОБА_17 ) відповідно до ступенів кровного споріднення являються між собою двоюрідними сестрами.
Отже, найближчим родичем ОСОБА_3 та спадкоємцем п`ятої черги є саме позивач, як двоюрідна сестра, інших спадкоємців судом не встановлено.
Надані письмові докази , показання свідків є достатніми та достовірними доказами, та в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, свідчать про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родиннних відносин підлягають задоволенню.
Позивач є двоюрідною сестрою померлої спадкодавці, у встановлений судом додатковий строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Інших родичів померлої, які б звернулись із заявами про прийняття спадщини на квартиру не має.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Виходячи з вищенаведеного, вважаємо, що позивачем доведено своє право на спадкування за законом за своєю померлою двоюрідною сестрою.
Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Відповідно до статті 3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів цієї особи, а також перевірити, чи залучений у справі відповідач є відповідальним за такі порушення.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В той же час, ані матеріали справи, ані надана суду копія спадкової справи не містить відомостей про склад спадкового майна, зокрема відсутні відомості про те, що за життя ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії в даному випадку слугувало відсутність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а склад спадкового майна не визначався.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті її двоюрідної сестри - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , однак відсутність в матеріалах справи та в нотаріальній справі відомостей про склад спадкової маси, тобто майна, на яке може бути видано свідоцтво про право на спадщину, унеможливлює на теперішній час визнання права власності.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , являються передчасними.
У разі відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, за умови встановлення складу спадкового майна, позивач не позбавляється права на визнання права власності у судовому порядку.
Щодо судових витрат
Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,263-265,279,280,281,282,289,354 ЦПК України, ст..ст. 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченомустаттею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 року

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4

- відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5

Суддя: О. В. Чайкіна