03.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/9664/23
Номер провадження: 2/205/3261/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з березня 2013 року по серпень 2023 року він перебував з ОСОБА_2 (далі - Відповідач) у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуте спірне майно, а саме: пральну машинку, обігрівач, пилосос миючий «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праску «TEFAL FV 542», смартфон «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильник «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонер спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізор ««Samsung» та квартиру АДРЕСА_1 (раніше квартира АДРЕСА_2 ), яка зареєстрована за відповідачемОСОБА_2 .

Оскільки у позасудовому порядку вирішити питання поділу такого майна не можливо, позивач зазначає, що він вимушений звернутися до суду, та просити суд поділити таке майно, визнавши за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_3 ), та на 1/2 частину спільного рухомого майна, а саме: пральну машинку, обігрівач, пилосос миючий «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праску «TEFAL FV 542», смартфон «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильник «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонер спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізор ««Samsung».

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій письмовій заяві вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд, враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, та встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси третіх осіб, вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити відповідне рішення по суті справи.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.03.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.03.2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду від 16.08.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Вказане рішення набуло чинності у встановленому законом порядку.

Судом також встановлено, а сторонами не спростовувалась та визнана та обставина, що у період шлюбу ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу, серія та номер: 1666 від 23.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 271491, було придбано квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку у встановленому порядку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також, судом встановлено, що під час шлюбу за спільні кошти було придбано пральну машинку, обігрівач, пилосос миючий «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праску «TEFAL FV 542», смартфон «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильник «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонер спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізор ««Samsung», що підтверджується квитанціями та їх копіями на придбання вищевказаних товарів.

Доказів наявності обтяжень на вказане майно на користь третіх осіб судом не встановлено.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про порядок поділу вказаного майна, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір з приводу поділу сумісного майна подружжя, що підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено судом, сторони з 01.03.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, та саме під час перебування у шлюбі придбали вищевказане нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 ), що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 339946268 від 21.07.2023 року.

Також судовим розглядом встановлено, що саме під час перебування у шлюбі придбали вищезазначене рухоме майно: пральну машинку, обігрівач, пилосос миючий «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праску «TEFAL FV 542», смартфон «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильник «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонер спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізор ««Samsung», що підтверджується фіскальними чеками та видатковими накладними, які містяться в матеріалах даної справи.

Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що спірне майно придбано сторонами саме під час шлюбу.

Сторонами належність вказаного майна до категорії спільної сумісної власності також не оспорювалась.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з цих положень чинного законодавства, правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 та 1 ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. За неможливістю такого виділу у зв`язку з неподільністю речі (ч.2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки.

Частиною 1 статті 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Частиною 2 статті 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В даному випадку доказів можливості поділу вказаного спірного об`єкту нерухомого та рухомого майна суду сторонами не подано.

Також приймаючи до уваги викладене, та виходячи з аналізу зазначених норм у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358 ЦК України, право співвласника на виділ частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому для отримання такої компенсації необхідною умовою є відповідне волевиявлення співвласника. Відповідно до ч.5 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному із подружжя грошової компенсації можливо за умови попереднього внесення одним з подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України в пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 роз`яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В даному випадку сторонами не вносилась така грошова компенсація, та не заявлялось суду про бажання сплати вказаної грошової компенсації.

Таким чином, враховуючи підтверджений позивачем документально факт придбання вищевказаного спірного майна саме в період шлюбу подружжя, суд вважає за необхідне визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя вищевказане майно та здійснити його поділ у спосіб визнання ідеальних часток подружжя.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони обґрунтовані та законні.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7,10,76,81, 82, 133,136,141, 244-245, 247, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити в повному обсязі.

2. Поділити майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 (раніше квартира АДРЕСА_2 ), пральної машинки, обігрівача, пилососа миючого «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праски «TEFAL FV 542», смартфона «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильника «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонера спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізора ««Samsung»шляхом визнання ідеальних часток подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цьому майні без його реального поділу, залишивши вказане майно у спільній частковій власності сторін, а саме:

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частину спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (раніше квартира АДРЕСА_2 ), пральної машинки, обігрівача, пилососа миючого «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праски «TEFAL FV 542», смартфона «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильника «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонера спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізора ««Samsung».

4. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частину спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (раніше квартира АДРЕСА_2 ), пральної машинки, обігрівача, пилососа миючого «Thomas Sky XT AQUA -BOX», праски «TEFAL FV 542», смартфона «MOTOROLA Moto G5 (XT 1676 Dual Sim (Золотистий)», холодильника «Samsung RB37J5340SL/UA», кондиціонера спліт 12 «Samsung AR 12MSFPEWQNEU», шкаф купе, телевізора ««Samsung».

5. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) із державного бюджету судовий збір у розмірі 2 968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 85 коп. згідно квитанції № 29 від 31.07.2023 року.

6. Стягнути зОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 85 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан