провадження № 22-ц/824/9940/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Глазковим Євгеном Станіславовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», про заміну сторони стягувача правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В:

Представником заявниці ОСОБА_1 Глазковим Є.С. до Дніпровського районного суду м. Києва 05.04.2023 року через засоби поштового зв`язку подана заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 8 500,00 грн. та поштових витрат 110,00 грн. (а.с. 61-65).

Заява обґрунтована тим, що до суду було подано заяву про заміну сторони стягувача за виконавчим документом його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа, на яку надійшли заперечення від боржника. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року вказану заяву було задоволено. У заяві було зазначено про намір подати докази розміру судових витрат, які заявник сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення по справі судового рішення. Норми процесуального закону і судова практика Верховного Суду та Європейського суду з прав людини передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами.

19.04.2023 року на адресу суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, посилаючись на її безпідставність. Зазначено, що позивач на підтвердження розміру витрат не надав доказів, що підтверджують факт оплати витрат на правову допомогу представнику позивача; розмір витрат 8 500,00 грн. не є розумними, виправданими, не відповідають критерію реальності (дійсності) адвокатських витрат і неспівмірними зі складністю справи та сумою стягнутою з відповідача на користь позивача за судовим рішенням по даній справі, також ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового судового рішення на стадії заміни сторони виконавчого провадження та видачі дублікату виконавчого документу (а.с. 82-84).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Глазкова Євгена Станіславовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 755/19465/17 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», про заміну сторони стягувача правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Глазкова Євгена Станіславовича, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати ухвалу та ухвалити додаткове судове рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - Глазкова Євгена Станіславовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що ст. 183 ЦПК України чітко унормовано, який має бути зміст заяви. Зокрема, і на стадії виконання судового рішення, якою була заява щодо зміни стягувача за виконавчим документом його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа. Наголошує, що вимог щодо зазначення попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат вказана стаття не містить. Також у апеляційній скарзі апелянтка зазначала, що докази розміру судових витрат, які апелянт сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, будуть надані стороною апелянта протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Глазкова Євгена Станіславовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги заявлені без дотримання приписів частини 1 ст. 134 ЦПК України.

Колегія апеляційного суду не може повною мірою погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За вимогами частини 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, беручи до уваги неподання заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат при звернення до суду з першою заявою по суті спору, помилково не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18 про те, що аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.

Відтак, колегія суддів, погоджуючись з доводами апелянтки у цій частині, вважає, що недотримання заявницею приписів частини 1 ст. 134 ЦПК України не може бути достатньою підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення суду про розподіл судових витрат.

Поряд з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, виходячи з інших мотивів, ніж були вказані місцевим судом.

Так, відповідно пункту 3 частини 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Апеляційний суд зазначає, що однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.

Сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.

Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.

Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються, оспорюються саме відповідачем.

Однак, у даному випадку заявник (позивач, стягувач) просить суд покласти на відповідача (боржника) витрати на правничу допомогу адвоката, які були понесені заявником у зв`язку з розглядом судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційний суд зазначає, що заміна сторони стягувача у матеріальних правовідносинах та, як наслідок, заміна сторони стягувача у процесуальному сенсі, відбувається за відсутності боржника (відповідача), не обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), не є наслідком наявного спору з боржником.

Судом встановлено, що 20.12.2017 Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/19465/17 за заявою ОСОБА_3 до ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про видачу судового наказу, видано судовий наказ про стягнення з ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі та матеріальної допомоги у загальному розмірі 64 262,57 грн. (а.с. 7-7 зв.).

Судовий наказ було пред`явлено на примусове виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 31).

Спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про заміну сторони стягувача та видачу дубліката виконавчого документа задоволено. Замінено сторону стягувача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на стягувача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) у судовому наказі № 755/19465/17 виданому 07.02.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» заборгованості. Видано дублікат судового наказу № 755/19465/17 від 07.02.2018 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» заборгованості.

Отже, з наведеного вбачається, що у даній справі заміна стягувача відбулась у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Зважаючи на викладені обставини, так як заміна сторони виконавчого провадження у справі відбулась внаслідок події, яка не залежала від будь-якої протиправної поведінки відповідача та за відсутності спору з відповідачем, апеляційний суд не вбачає підстав для покладення понесених заявницею витрат на правничу допомогу адвоката на відповідача (боржника), у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Окрім того, апеляційний суд також зазначає, що положення ст.ст.55 та 442 ЦПК України, які були застосовані судом першої інстанції при розгляді заяви про заміну у виконавчому провадженні стягувача, не передбачають спеціальних застережень про розподіл судових витрат за результатами розгляду питання про процесуальне правонаступництво, що у світлі загальних вимог ч.2 ст.258 та ст.260 ЦПК України однозначно вказують про те, що судом не має вирішуватися питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаної з розглядом заяви про заміну сторони стягувача.

Отже, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про покладення на відповідача (боржника) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 133, 134, 137 ЦПК України, які натомість не підлягають застосуванню до процедури заміни сторони стягувача як такої, що не являє собою розгляд справи по суті.

Таким чином, ураховуючи засади цивільного судочинства, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, відсутність правової норми, яка б передбачала порядок розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу) у разі звернення особи із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення, покладення таких витрат на іншу сторону - відповідача призведе до порушення основних засад цивільного судочинства.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про зміну ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року шляхом викладення її мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Глазковим Євгеном Станіславовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року, - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова