Провадження № 2/638/5726/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просило суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі» 351823, заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року до 30 червня 2021 року у сумі 106485 грн 22 коп, з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4944 грн 20 коп та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2069 грн 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у м. Харкові. Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі, порушуючи приписи чинного законодавства, свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у них утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року до 30 червня 2021 року у сумі 106485 грн 22 коп. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачами, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 4944 грн 20 коп та 2069 грн 25 коп відповідно.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , відзиву на позовну заяву не надали, однак подали заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.05.2012 до 27.08.2018, та часткове визнання позовних, а саме щодо стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 27.07.2018 до 05.06.2020 у розмірі 33134,07 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1327,55 грн та 3% річних у розмірі 970,52 грн, а всього заборгованість у розмірі 33134,07 грн.

Ухвалою суду 06 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року по справі № 638/11499/21 стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року до 30 червня 2021 року у сумі 106485 (сто шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн 22 коп, три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2069 (дві тисячі шістдесят дев`ять) грн 25 коп та 4944 (чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн 20 коп інфляційних втрат, стягнуто з відповідачів в рівних частинах судовий збір у сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп з кожного.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року скасовано заочне рішення 03 грудня 2021 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України у відкритому судовому засіданні на 14 листопада 2023 року о 09 год 30 хв в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова, розташованому за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, буд. 52-В.

В судове засідання сторони не з`явилися, представники позивача та відповідача надали заяви про розгляд справи за відсутністю сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23 грудня 1998 року № 1407 (із змінами, внесеними рішенням від 30 вересня 2003 року № 946) КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

КП «Харківські теплові мережі» здійснює господарську діяльність у сфері надання послуг з теплопостачання споживачам м. Харкова, керуючись нормативно-правовими актами та затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 вересня 2021 року за № 274682833, ОСОБА_1 була власником трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу р.№2-4557 від 16 грудня 1996 року. Право власності на квартиру 05 червня 2020 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Згідно з Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 07 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 15 липня 2020 року.

Дана обставина також підтверджується відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 10.08.2021, отриманими за запитом суду в порядку ч. 6-7 ст. 187 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями.

Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі».

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачі були зобов`язані сплачувати спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема послуги з теплопостачання, протягом періоду з 01 травня 2012 року до 15 липня 2020 року, з огляду на наступне.

Такий обов`язок у ОСОБА_1 виник на підставі ст. 319 та 322 ЦК України, оскільки вона була власником зазначеної квартири до 05.06.2020, та у зв`язку з фактичним споживанням цих послуг. Сам по собі юридичний факт вибуття квартири з власності відповідачки, однак з подальшим її та членів її сім`ї проживанням у квартирі, та споживанням житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку сплати житлово-комунальних послуг, оскільки матеріали справи не містять доказів, що з моменту вибуття квартири з власності відповідачки (05.06.2020) до зняття її з реєстрації за вказаною адресою (15.07.2020) вона не проживала в зазначеній квартирі чи була примусово виселена з неї. У ОСОБА_2 обов`язок зі сплати послуг з теплопостачання виник на підставі ст. 64 ЖК України, якою визначено, що повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями.

При цьому після зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстрації в даній квартирі у них припинився обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги, оскільки доказів фактичного споживання ними житлово-комунальних послуг з 15 липня 2020 року матеріали справи не містять. Навпаки, з долученої до позовної заяви Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що з серпня 2020 року комунальним підприємством послуги з теплопостачання на знятих з реєстрації осіб не надавалися.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 15 липня 2020 року до 30 червня 2021 року у розмірі 14983,07 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 544,61 грн та трьох процентів річних у сумі 144,58 грн, задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі протягом періоду з 01 травня 2012 року до 15 липня 2020 року свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за вказаний період у розмірі 91502,15 грн.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачами заявлено клопотання про застосування до позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності та відмові у задоволенні позовних вимог за період з 01 травня 2012 року до 27 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною є 27 липня 2021 року, а період нарахуванням заборгованості становить 01 травня 2012 року до 30 червня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 30 червня 2023 року.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення із даною позовною заявою - 27 липня 2021 року, заявлений позивачем період заборгованості, суд дійшов висновку, що Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» пропущено трирічний строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 травня 2012 року до 30 березня 2017 року.

У зв`язку з викладеним позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року до 30 березня 2017 року у розмірі 37427,29 грн задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Решта позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2017 року до 15 липня 2020 року у розмірі 54074,86 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачами всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не спростовано розмір заборгованості, не надано доказів повного чи часткового виконання зобов`язання зі сплати послуг з теплопостачання.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг за квітень 2017 року - червень 2020 року, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь КП «Харківській теплові мережі» індексу інфляції у розмірі 4399,59 грн та 3% річних у розмірі 1924,67 грн за період з липня 2018 року до червня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2017 року до 15 липня 2020 року у розмірі 54074,86 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4399,59 грн та 3% річних у розмірі 1924,67 грн, а всього заборгованості у розмірі 60399,12 грн.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. Відповідачами сплачено судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 536,80 грн. Позовні вимоги у справі задоволено на 53,22%.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги, які суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, відповідачами визнано, суд на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за небхідне повернути позивачу з державного 50% судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 604,00 грн, тоді як решта судового збору у сумі 604,00 грн підлягає стягненню з відповідачів.

Таким чином у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 604,00 грн, тоді як з позивача на користь відповідачів підлягає стягненню судовий збір 285,66 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких, суд вважає за доцільне застосувати положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України та стягнути з відповідачів на користь позивача різницю судових витрат, понесених сторонами, а саме 318,34 грн.

Керуючись ст. 141, 142, 206, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги Комунального підприємство «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі», адреса місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 (рахунок НОМЕР_4 у ФХОУ АТ «Ощадбанк» України м. Харкова, МФО 351823, ) заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 квітня 2017 року до 15 липня 2020 року у розмірі 54074,86 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4399,59 грн та 3% річних у розмірі 1924,67 грн, а всього заборгованості у розмірі 60399,12 грн (шістдесят тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 12 копійок).

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року до 30 березня 2017 року - відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 15 липня 2020 року до 30 червня 2021 року, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі», адреса місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 (рахунок НОМЕР_4 у ФХОУ АТ «Ощадбанк» України м. Харкова, МФО 351823, ) судовий збір у розмірі 318,34 грн, тобто по 159,17 грн (сто п`ятдесят дев`ять гривень 17 копійок) з кожного.

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (адреса: Україна, 61166, Харківська обл., місто Харків, вулиця Бакуліна, будинок 18, ) повернути Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі», адреса місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 (рахунок НОМЕР_4 у ФХОУ АТ «Ощадбанк» України м. Харкова, МФО 351823, ), з державного бюджету судовий збір у розмірі 604,00 грн (шістсот чотири гривні 00 копійок), сплачений згідно з Платіжним дорученням від 08 липня 2021 року № 9386 на суму 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2023 року.

Суддя І.П. Латка