Справа № 375/2/23
Провадження № 2/375/35/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Рахімова В.А. ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду в смт Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" про зобов`язання здійснити перерахунок заробітньої плати, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" про зобов`язання здійснити перерахунок заробітньої плати, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до наказу №02-к від 08.01.2020 він з 09 січня 2020 року був призначений на посаду лісника Таращанського агролісництва державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс".

Унаслідок порушення законодавства про працю, 10 лютого 2020 року, під час зрізання дерев за несприятливих погодних умов та без засобів захисту, ним було отримано травму у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа, забою головного мозку важкого ступеня, перелому кісток носа, закритого перелому правого передпліччя зі зміщенням, відслойки сітківки ока та інші, менш тяжкі пошкодження.

За таких обставин 09.11.2020 ним подано заяву про звільнення з роботи з 09.11.2020 за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням законодавства про працю власником або уповноваженим органом (невиплату заробітної плати, незабезпечення спецодягом, інструментами та обладнанням). Зазначена заява зареєстрована ним в канцелярії підприємства в першій половині робочого дня 09.11.2020.

Однак, не зважаючи на приписи абзацу 3 статті 38 КЗпП щодо наявності у працівника права у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, наказ про його звільнення із зазначених у заяві підстав не було видано.

Натомість, Наказом підприємства від 11.11.2020 № 76-к його було звільнено з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП (через прогул), про що повідомлено листом від 11.11.2020 №471.

Після звільнення йому були виплачено мінімальні суми нарахованої за час роботи заробітної плати однак, у порушення приписів статті 116 КЗпП щодо обов`язку роботодавця письмово повідомити в день виплати працівника про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати, жодних довідок про нараховану та виплачену заробітну плату підприємством не було надано.

Не погоджуючись з підставами звільнення та розмірами виплат, він самостійно звертався із запитами до свого колишнього роботодавця про надання відповідних документів, а саме: штатного розпису Таращанського агролісництва, із зазначенням посадових окладів, копії Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємства, довідки про заробітну плату, тощо. Однак відповіді на свої запити він не отримав.

Лише після звернення із запитом до Київської обласної державної адміністрації, як до засновника ДП «СЛП «Київоблагроліс», він отримав відповідь до якої були додані довідка про доходи від роботи за цивільно-правовим договором № 6 та копія наказу від 11.11.2020 № 76-к про його звільнення з роботи. Ні копії Колективного договору, ні довідки про нараховану та виплачену заробітну плату за трудовим (а не цивільно-правовим договором), надано не було.

Після подання ним скарги Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини щодо вжиття заходів з метою забезпечення його права на отримання інформації, зокрема Колективного договору та достовірної довідки про нараховану підприємством заробітну плату, він, на свою електронну адресу, отримав довідку про нараховану та виплачену заробітну плату та інші запитувані документи.

Оскільки в довідці про заробітну плату відображено безпідставно зменшені суми нарахувань, того ж дня ним було додатково повідомлено підприємство про наявність претензій щодо звільнення та несвоєчасного розрахунку, з проханням досудового врегулювання трудового спору.

В межах досудового врегулювання трудового спору, було досягнуто домовленості із керівництвом підприємства про врегулювання спору та виплати всіх належних йому при звільненні грошових коштів.

Так, 25.03.2021, підприємством видано наказ від 25.03.2021 №26 щодо приведення наказу про його звільнення у відповідність до поданої заяви, перерахунок заробітної плати та виплати заборгованості.

На підставі зазначеного наказу 25.03.2021 записом №13 приведено у відповідність записи про підстави його звільнення.

При цьому, відповідно до ст. 44 КЗПП України, за умови припинення трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (стаття 38 КЗпП) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

При намаганні досудового врегулювання спору керівництво апелювало до тяжкого фінансового стану підприємства, "часу тиші" періоду, коли не відбуваються лісозаготівлі та, відповідно, відсутнє джерело фінансування, тощо.

Керуючись принципом добропорядності, він погодився на розстрочку виплат, однак у подальшому Підприємство не вжило жодних заходів щодо проведення виплат взагалі.

Листом від 26.04.2021 №130 підприємством було надіслало йому трудову книжку, акт за результатами перевірки, наказ про звільнення з роботи (в новій редакції, із зазначенням нарахування та виплати компенсації відповідно до ст, 44 КЗпП України), та наказ від 25.03.2021 № 26 про приведення у відповідність попереднього наказу про звільнення.

25.06.2021 ним цінним листом з описом направлено до підприємства заяву з вимогою проведення розрахунку, яка залишилася без відповіді та реагування.

17.05.2022, після завершення активних бойових дій у передмістях Києва, з метою вирішення питання виплати заборгованості, ним було відвідано підприємство за фактичною адресою - вул. С. Петлюри, 16, м. Київ.

Представники Служби судової охорони, які знаходилися на 1 поверсі приміщення, повідомили, що ДП «СЛП «КиївОблагроЛіс» у зазначеному приміщенні більше не перебуває, їх місцезнаходження їм невідоме.

19.05.2022 ним було здійснено спробу відвідати підприємство за офіційною адресою: вул. Івана Проскури, буд. 24, смт. Іванків, Вишгородський район, Київська область , однак через відсутність на той час регулярного транспортного сполучення із зазначеним населеним пунктом, спроба виявилася невдалою.

З метою подальшого досудового врегулювання трудового спору, ним, 20.09.2022 листом з повідомленням направлено на юридичну адресу підприємства заяву про проведення розрахунку або, у разі відмови добровільного виконання вимог трудового законодавства - про надання документів, необхідних для захисту його прав у судовому порядку (довідки про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які він мав право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні).

За даними трекінгу Укрпошти поштове відправлення № 376 вручено 27.09.2022. Однак відповіді, як і на попередню заяву, він не отримав, заходів щодо погашення заборгованості підприємством не вжито.

Зазначена бездіяльність відповідача спричинила йому моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, ігноруванням його конституційних та трудових прав та необхідності їх доведення, що обмежена з урахуванням нинішнього стану здоров`я у зв`язку з перенесеною травмою, несвоєчасною видачею трудової книжки та позбавлення його можливості реалізації права на звернення до служби зайнятості, приниженні його честі та гідності, а також ділової репутації через незаконне звільнення за прогул.

За таких обставин, для захисту своїх законних прав та інтересів він змушений звернутися до суду.

З огляду на викладене, просить суд: зобов`язати відповідача здійснити перерахунок належної йому до виплати заробітної плати за серпень, вересень, жовтень 2020 року, стягнути на його користь не донараховану та невиплачену суму заробітної плати у розмірі 10402,82 гривні, вихідну допомогу відповідно до статті 44 КЗпїІ. що виплачується у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку при припиненні трудового внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, в сумі 28767 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 238164 гривні з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Крім того, просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 30000 гривень та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2969, 31 грн.

23 травня 2023 року на адресу суду надійшло пояснення представника відповідача, яке має форму відзиву на позов. Відповідно до зазначеного відзиву, відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в повному обсязі.

Свою позицію обгрунтовує тим, що станом на 21 квітня 2023 року залишок невиплаченої заробітної плати становить 23550 гривень 11 копійок.

Водночас зазначає, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого нипм органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Також відмічає, що слід мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також маюить бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Також наголошує, що частиною 3 статті 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

З викладеного робить висновок, що період підрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має обмежуватись початком збройної агресіє рф, тобто до 24 лютого 2022 року.

Щодо інших позовних вимог свою позицію не висловив.

У судовому засіданні, призначеному на 17 липня 2023 року представник позивача заявив клопотання про відмову від частини позовних вимог до відповідача, а саме в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок належної позивачені до виплати заробітної плати за серпень, вересень, жовтень 2020 року, та стягнення на його користь не донарахованої та невиплаченої суми заробітної плати у розмірі 10402,82 гривні.

Зазначена відмова позивача від частини позовних вимог прийнята судом та в частині зазначених вимог провадження у справі закрито.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 05 січня 2023 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2023 справа передана у провадження судді Чорненької О.І.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10.01.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 30 січня 2023 року.

Зазначену ухвалу разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 25 січня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 796.

30 січня 2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання приміщення суду та призначено на 09 годину 02 березня 2023 року.

Повістка про виклик у судове засідання рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 07 лютого 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 694.

У судове засідання, призначене на 02 березня 2023 року відповідач свого представника не направив та про причини його неприбуття суд не повідомив.

У судовому розгляді справи було оголошено перерву до 09 години 04 квітня 2023 року для надання часу позивачу для надіслання відповідачу письмових доказів, наданих прозивачем у судовому засіданні.

Повістка про виклик у судове засідання рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 17 березня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 584.

04 квітня 2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на навчанні та призначено на 14 годину 18 квітня 2023 року.

Повістка про виклик у судове засідання рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 18 квітня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 279.

У судове засідання призначене на 18 квітня 2023 року позивач не прибув. Натомість, через канцелярію суду подав клопотання про витребування від відповідача документів, необхідних для захисту його трудових прав, а саме: штатного розпису Таращанського агролісництва Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" станом на 01.11.2020, із зазначенням посадових окладів; табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 за серпень - листопад 2020 року; довідку про нараховану та виплачену йому заробітну плату за період з 01 січня по 01 листопада 2020 року; довідку про його роботу розміру заробітньої плати тощо.

Розгляд справи відкладено до 13 години 09 червня 2023 року.

Ухвала суду про витребування доказів від 18 квітня 2023 року рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 20 травня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 345.

23 травня 2023 року на адресу суду поштовим зв"язком надійшло пояснення відповідача, яке за формою та змістом є відзивом на заявлений позов. До зазначеного пояснення долучені документи, які були витребувані судом як докази у справі, відповідно до постанови суду про витребування доказів від 18 квітня 2023 року.

У судове засідання, призначене на 09 червня сторони не прибули. Натомість, позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу на ознайомлення з письмовими доказами, наданими відповідачем.

Розгляд справи відкладено до 15 години 17 липня 2023 року.

Повістка про виклик у судове засідання рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 22 червня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 265.

У судовому засіданні, призначеному на 17 липня 2023 року представник позивача зхаявив клопотання про відмову в частині позовних вимог.

Ухвалою Рокитнянського районного суду прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та розгляд справи відкладено до 13 години 04 серпня 2023 року.

Зазначена ухвала суду рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 01 серпня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 777.

Однак, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання представника відповідача, з метою не порушення процесуальних прав відповідача, враховуючи відсутність повідомленя про отримання відповідачем судової повістки, розгляд справи відкладено до 15 години 06 вересня 2023 року.

06 вересня 2023 року сторони у судове засідання не прибули. Однак, позивачем подано клопотання про визнання явки представника обов`язковою.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року клопотання позивача задоволено та визнано явку представника відповідача у судове засідання обов`язковою. Розгляд справи відкладено до 13 години 30 хвилин 18 жовтня 2023 року.

Зазначена ухвала суду рекомендованим листом відправлена відповідачеві за юридичною адресою його місця знаходження.

Вказане поштове відправлення отримано представником відповідача 02 жовтня 2023 року, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 755.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. У судовому засідання було оголошено перерву до 15 години 30 хвилин 18 жовтня 2023 року для надання часу представникові відповідача на ознайомлення з матеріалами справи.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив заявлений ним позов задовольнити з урахуванням його відмови від частини позовних вимог, відмова від яких прийнята судом.

Представник позивача підтримав позицію свого довірителя та просив задовольнити позов із врахуванням їх відмови від частини заявлених вимог, відмова від яких прийнята судом.

Представник відповідача просив суд відмовити у задовленні позову з підстав, викладених у відзиві на позов, який наданий суду 23 травня 2023 року.

Заслухавши доводи сторін щодо їх позицій у справі, суд перейшов до вивчення письмових матеріалів справи.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" з 09 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року.

Факт перебування у трудових відносинах

Факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Державним підприємством "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" підтверджується записом №11 від 09.01.2020 у його трудовій книжці, відповідно до якого він прийнятий на посаду лісника Таращанського агролісництва згідно з наказом №02-к від 08 січня 2020 року.

Також факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем підтвержується:

копією заяви ОСОБА_1 про його звільнення з роботи за власним бажанням з 09 листопада 2020 року у зв`язку з невиконанням законодавства про працю власником або уповноваженим ним органом (невиплату заробітної плати, не забезпечення спецодягом, інструментами та обладнанням). В зазначеній заяві ОСОБА_1 також висловлює прохання про внесення у його трудову книжку запису про звільнення із зазначенням причин його звільнення, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг. Заява зареєстрована у ДП "СЛП "Київоблагроліс" за вхідним номером 361 від 09.11.2020;

листом №471 від 11.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено про розірвання з ним трудового договору з 11 листопада 2020 року, наказ №76-к, відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України. Також йому необхідно прибути у відділ кадрів підприємства за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16, для отримання трудової книжки. Додатково йому необхідно підписати обхідний лист для підтвердження відсутності у його розпорядженні майна підприємства;

довідкою №6 від 16 лютого 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" за цивільно-правовим договором. Його дохід з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2020 року становить 41700,05 гривень;

довідкою №8 від 05 березня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" з 09.01.2020 по 11.11.2020 на посаді "лісник". Його дохід з 09 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року становить 93958,05 гривень;

наказом №76-к від 11 листопада 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади "лісника" Таращанського агролісництва Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс";

довідкою №159 від 24 квітня 2023 року, виданою Державним підприємством "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" в період з 09.01.2020 (наказ про прийняття на роботу №02-к від 08.01.2020) по 11.11.2020 (наказ про звільнення №76-к від 11.11.2020) на посаді лісника Таращанського агролісництва;

довідкою №158 від 24 квітня 2023 року, виданою Державним підприємством "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" з 09.01.2020 по 11.11.2020 на посаді лісника. Та за його зверненням у квітні 2021 року йому було нараховано вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного окладу згідно зі ст. 44 КЗпП України (припинення трудового договору за частиною 3 статті 38 КЗпП України). за період роботи йому було нараховано заробітну плату у розмірі 164425,1 гривень та виплачено 107623,14 гривень заробітної плати (включаючи винагороду за договорами ЦПХ (цивільно-правовими договорами);

довідкою №157 від 24 квітня 2023 року, виданою Державним підприємством "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" ОСОБА_1 про те, що при звільненні йому було належало до виплати 116837,71 гривень, в тому числі, нарахованої у квітні 2021 року вихідної допомоги у розмірі 23157,43 гривні, виплачено у день звільнення 92302,66 гривні та залишок не виплаченої заробітної плати станом на 21 квітня 2023 року становить 23550,11 гривень;

розрахунками середнього заробітку працівникові Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" Таращанського агролісництва ОСОБА_1 за 2020 рік та проведення нарахування оплати за його лікарняними листами від 17 серпня, 06 жовтня та 19 жовтня 2020 року;

актами про відсутність на роботі лісника обходу №3 Таращанського агролісництва ОСОБА_1 від 28 серпня 2020 року, 01 листопада 2020 року, 27 серпня 2020 року та 31 серпня 2020 року;

доповідними записками про відсутність лісника обходу №3 Таращанського агролісництва ОСОБА_1 на роботі без поважних причин від 02 вересня та 04 листопада 2020 року;

доповідними записками ОСОБА_1 про причини його відсутності на роботі від 04 листопада та 01 вересня 2020 року;

розрахунковими листками ОСОБА_1 , відповідно до яких заборгованість Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" перед лісником Таращанського агролісництва ОСОБА_1 на кінець січня 2020 року становить 6616,4 гривень, на початок листопада 2020 року - 52288,36 гривень. на кінець листопада 2020 року - 1377,62 гривень, на кінець січня місяця 2021 року - 238,58 гривень;

розрахунковими листками ОСОБА_1 , відповідно до яких заборгованість Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" перед ОСОБА_1 за цивільно-правовими договорами на кінець лютого 2020 року становить 5111,75 гривень, на початок листопада 2020 року - 33568,54 гривень, яка виплачена останньому 11 листопада 2020 року.

Факт внесення змін про причини звільнення

Відповідно до акту за результатами проведення перевірки та встановлення відповідності документів від 25 березня 2021 року після зустрічі 24 березня 2021 року ОСОБА_1 з керівництвом підприємства щодо його незаконного звільнення, генеральним директором було надано усне доручення про здійснення перевірки правомірності звільнення останнього.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП "СЛП "Київобоагроліс" відповідно до наказу генерального директора від 08.01.2020 №02-к, з 09.01.2020 його було призначено на посаду лісника Тарщанського агролісництва.

02.09.2020 до адміністрації підприємства надійшла службова записка №279 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

За результатами проведеного службового розслідування, наказом від 04.09.2020 №60 ОСОБА_1 винесено догану.

04.11.2020 до адміністрації підприємства надійшла службова записка №356 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 03.11.2020.

Водночас, від ОСОБА_1 надійшла заява про його звільнення з роботи за власним бажанням з 09 листопада 2020 року у зв"язку з невиконанням законодавства про працю власником або уповноваженим ним органом (невиплату заробітної плати, не забезпечення спецодягом, інструментами та обладнанням), яка зареєстрованапід №361 від 09.11.2020.

Проте, ОСОБА_1 був звільнений за результатами службового розслідування, про що було видано наказ №76-к про звільнення від 11 листопада 2020 року. Відповідно до якого лісник Таращанського агролісництва ОСОБА_1 звільнений з ініціативи власника (п.4 ст. 40 КЗпП України). Підставами для звільнення є акти від 03.11.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі, рішення профспілки від 06.11.2020 про надання згоди на звільнення.

Також встановлено, що звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України відбулося у результаті не надання комісії, яка здійснювала службове розслідування заяви працівника про його бажання звільнитися відповідно до п.3 ст. 38 КЗпП України.

Це порушення мало місце через ненадання інспектором з кадрів ОСОБА_4 комісії, яка здійснювала службове розслідування, заяви ОСОБА_1 про його звільнення за власним бажанням. На даний час ОСОБА_4 звільнено.

Проаналізувавши всі наявні документи та норми чинного законодавства, комісія дійшла висновку про необхідність приведення документації у відповідність та внесення змін до наказу про звільнення та трудової книжки лісника Таращанського агролісництва ОСОБА_1 в частині застосування норми КЗпП України та причини звільнення, зазначивши "відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України".

На підставі зазначеного акту за результатами проведення перевірки та встановлення відповідності документів, т.в.о. генерального директора Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" винесено наказ від 25 березня 2021 року №26 "Про приведення у відповідність наказу", відповідно до якого інспектору з кадрів належить розробити наказ про звільнення лісника Таращанського агролісництва ОСОБА_1 відповідно до його заяви, зареєстрованої від 09.11.2020 №361. Головному бухгалтеру, відповідно до нового наказу про звільнення, здійснити перерахунок заробітної плати колишньому працівнику ОСОБА_1 та виплатити заборгованість.

На виконання вказаного наказу від 25.03.2021 №26, у наказ від 11 листопада 2020 року №76-к про звільнення лісника Таращанського агролісництва ОСОБА_1 внесені зміни та причиною звільнення зазначено "за власним бажанням (п.3 ст. 38 КЗпП України)", підставою звільнення зазначено "заява". Також наказ доповнено абзацем щодо нарахування та виплати компенсації трьохмісячного середнього заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Факт наявності трудового спору між позивачем та відповідачем підтверджується:

листом начальника управління агропромислового розвитку Київської обласної державної адміністрації від 18.12.2020 № 02-01-1/1457, відповідно до якої ОСОБА_1 на його запит про надання публічної інформації, надано інформацію щодо Таращанського агролісництва ДП "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", яка надійшла від цього державного підприємства;

запитом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" від 30 грудня 2020 року про надання йому копії колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємства, чинним на 01.11.2020 та довідки про нараховану йому заробітну плату за 2020 рік з помісячною розбивкою, який відправлений адресату цінним листом з описом вкладення;

запитом на отримання публічної інформації, поданим ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації, який поданий шляхом заповнення відповідної електронної форми від 25.01.2021, відповідно до якого позивач просить надати копію колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємства, чинним на 01.11.2020, довідку про нараховану йому заробітну плату за 2020 рік з помісячною розбивкою, витяг з наказу про його звільнення. Також інформує, що аналогічний запит ним було направлено на адресу підприємства 31.12.2020 на зазначену на офіційній сторінці фактичну адресу, однак відповіді на поданий запит не отримав.

Зазначений запит листом керівника апарату Київської обласної державної адміністрації від 03.02.2021 направлено за належність до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" для розгляу по суті;

листом №41 від 16.02.2021 про розгляд запиту на отримання публічної інформації, відповідно до якої підприємством на електронну пошту ОСОБА_1 направлено довідку про його заробітну плату та наказ про звільнення. Також зазначено, що на його поштову адресу неодноразово направлялись повідомлення, листами від 11.11.2020 №471 та від 30.12.2020 № 538, про необхідність прибути до ДП "СЛП "Київоблагроліс" для отримання трудової книжки.

Додатками до зазначеного листа є:

довідка №6 від 16 лютого 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" за цивільно-правовим договором. Його дохід з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2020 року становить 41700,05 гривень;

наказ №76-к про звільнення від 11 листопада 2020 року. Відповідно до якого лісник Таращанського агролісництва ОСОБА_1 звільнений з ініціативи власника (п.4 ст. 40 КЗпП України). Підставами для звільнення є акти від 03.11.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі, рішення профспілки від 06.11.2020 про надання згоди на звільнення;

листом №61 від 05 березня 2021 року, відповідно до якого Державне підприємство "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" повторно отримало запит на доступ до публічної інформації від ОСОБА_1 , направлений секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направляє на його електрону адресу скановані копії запитуваних документів, а саме:

довідку №6 від 16 лютого 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" за цивільно-правовим договором. Його дохід з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2020 року становить 41700,05 гривень;

довідку №8 від 05 березня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" з 09.01.2020 по 11.11.2020 на посаді "лісник". Його дохід з 09 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року становить 93958,05 гривень;

наказ №76-к про звільнення від 11 листопада 2020 року. Відповідно до якого лісник Таращанського агролісництва ОСОБА_1 звільнений з ініціативи власника (п.4 ст. 40 КЗпП України). Підставами для звільнення є акти від 03.11.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі, рішення профспілки від 06.11.2020 про надання згоди на звільнення;

колективний договір, укладений між ДП "СЛП "Київоблагроліс" та трудовим колективом підприємства на 2018-2021 роки (зі змінами).

У зв`язку з невиконанням ДП "СЛП "Київоблагроліс" вимог трудового законодавства щодо проведення розрахунку у день звільнення працівника, ОСОБА_1 листом від 20.09.2022 в черговий раз звернувся до керівництва підприємства з вимогою про виплату йому заборгованості, а саме:

виплатити вихідну допомогу в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше трьохмісячного середнього заробітку;

виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак, інформації про надання підприємством відповіді на вимогу ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України, передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Щодо виплати вихідної допомоги

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору ... внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Таким чином, при звільненні позивача із займаної посади з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України, відповідно до якої працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, відповідачем мала бути нарахована та виплачена вихідна допомога у розмірі менше тримісячного середнього заробітку.

Суд також зазначає, що вказана сума вихідної допомоги була нарахована відповідачем позивачені у квітні 2021 року, що становить 28767 гривень, але на час час розгляду справи не виплачена. Вказаний факт підтверджується довідкою №157 та 158 від 24 квітня 2023 року, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України (у редакції на дату звільнення позивача) передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Щодо виплати середнього заробітку за час затримки проведення розрахунківпри звільненні працівника

Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок) затверджено постановою КМУ від 08. 12.1995 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин).

Так, відповідно до підпунктів "є", "з" та "л" Пункту 1 розділу І Порядку, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: є) виплати вихідної допомоги; з) вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду; л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до Пункту 2 розділу II Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до Пункту 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення, середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З урахування приписів законодавства та листа Мінсоцполітики України № 3501-06/219 від 12.08.2020 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році" кількість робочих днів у 2021 році, з урахуванням святкових та вихідних днів, із розрахунку з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року складала 250 днів, а саме: січень 2021 року - 19 днів, лютий 2021 року - 20 днів, березень 2021 року - 22 дні, квітень 2021 року - 22 дні, травень 2021 року - 18 днів, червень 2021 року - 20 днів, липень 2021 року - 22 дні, серпень 2021 року - 21 день, вересень 2021 року - 22 дні, жовтень 2021 року - 20 днів, листопад 2021 року - 22 дні, грудень 2021 року - 22 дні.

З урахування листа Мінекономіки України від 19.08.2021 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік" кількість робочих днів у 2022 році, з урахуванням святкових та вихідних днів, із розрахунку з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2022 року складає 249 днів, а саме: січень 2022 року - 19 днів, лютий 2022 року - 20 днів, березень 2022 року - 22 дні, квітень 2022 року - 20 днів, травень 2022 року - 20 днів, червень 2022 року - 20 днів, липень 2022 року - 21 день, серпень 2022 року - 22 дні, вересень 2022 року - 22 дні, жовтень 2022 року - 20 днів, листопад 2022 року - 22 дні, грудень 2022 року - 21 день.

Відповідно до розрахунку тривалості робочого часу на 2023 рік, обчисленої за календарем п"ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю за умови однакової тривалості часу роботи на день упродовж робочого тижня з урахуванням дії воєнного стану із розрахунку з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року складає 260 днів, а саме: січень 2023 року - 22 дні, лютий 2023 року - 20 днів, березень 2023 року - 23 дні, квітень 2023 року - 20 днів, травень 2023 року - 23 дні, червень 2023 року - 22 дні, липень 2023 року - 21 день, серпень 2023 року - 23 дні, вересень 2023 року - 21 день, жовтень 2023 року - 22 дні, листопад 2023 року - 22 дні, грудень 2023 року - 21 день.

Таким чином кількість робочих днів, за які з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку з позивачем на дату постановлення рішення суду (19 жовтня 2023 року) становить 743 дні: за період з 09 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року - 35 днів, за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року -250 днів, за період з 01 січня про 31 грудня 2022 року - 249 днів та за період з 01 січня по 19 жовтня 2023 року - 209 днів.

З урахуванням викладеного, сума середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача за час затримки фактичного розрахунку з позивачем на дату постановлення рішення суду (19 жовтня 2023 року), з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача на дату його звільнення у розмірі 446 гривень становить 331378 гривень.

Судом не враховується позиція відповідача про те, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року, період підрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача має обмежуватись початком збройної агресії рф, тобто 24 лютого 2022 року, оскільки трудовий спір виник ще у листопаді 2020 року, тобто більше ніж за рік до початку збройної агресії рф.

Крім того, на дату приведення у відповідність наказу 76-к від 11 листопада 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " - 25 березня 2021 року підприємство працювало у звичному режимі та воєнний стан на території України запроваджено не було.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах: від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 17 березня 2021 року у справі № 299/396/17, передбачено, що самостійне застосування судом для прийняття рішенняг саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту та не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Саме на суд покладено обов`язок надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини).

Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2,1 мотивувальної частини).

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Справа "Воловік проти України" заява №15123/03 від 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004).

Щодо відшкодування моральної шкоди

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до приписів частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до відшкодування ОСОБА_1 , суд враховує обставини даної справи, характер, обсяг та глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, що зумовлені ігноруванням його конституційних та трудових прав та необхідності їх доведення, несвоєчасною видачею трудової книжки та позбавлення можливості реалізації права на звернення до служби зайнятості. Це призвело до вимушених змін у життєвих зв`язках позивача, зумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення попереднього стану, а тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь позивача слід визначити у сумі 20000 гривень.

На думку суду, зазначений розмір відшкодування повною мірою відповідає обсягу моральних страждань, завданих позивачу тривалим часом врегулювання трудового спору, який виник ще у листопаді 2020 року і є належною та необхідною компенсацією для відновлення його попереднього морального та психоемоційного стану, налагодження подальших життєвих стосунків, відновлення почуття справедливості та рівня довіри до судових органів та системи правосуддя вцілому.

Процесуальні норми права

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із вимогами частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Висновки суду

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене судом застосовуються норми трудового законодавства, які діяли на час виникнення спору, який є предметом судового розгляду.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у частині стягнення з відповідача вихідної допомоги, що виплачується, відповідно до статті 44 КЗпПУ, у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, в сумі 28767 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 331378 гривень, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті та частковому задоволенні завданої позивачеві, у наслідок затримки розрахунку при звільненні, моральної шкода у розмірі 20000 гривень.

Щодо судового збору

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, з Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2969 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 31 копійка.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись, ст. 3, 21, 36, 38, 94, 115, 116, 233 КЗпП України, ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" про зобов`язання здійснити перерахунок заробітньої плати, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вихідну допомогу, що виплачується, відповідно до статті 44 КЗпПУ, у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, в сумі 28767 грн (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 331378 (триста тридцять одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , завдану внаслідок затримки розрахунку при звільненні моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

У частині інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2969 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 31 копійку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 24 жовтня 2023 року.

Повне найменування сторін

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає (адреса для листуванн): АДРЕСА_3 , тел. моб. НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

представник позивача: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Державне підприємство "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс", , юридична адреса: 07201, Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, 24, електронна пошта: ;

представник відповідача: Рахімов Вахід Акипович, наказ про прийняття на роботу №63-к від 15.09.2023, посадова інструкція, затверджена в.о. генерального директора С.Діденко 15.09.2023.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА