ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 750/9254/21

провадження № 61-4424св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа - управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сливченко Юлія Вікторівна, на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року у складі судді Маринченко О. А. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Мамонової О. Є., Онищенко О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 24 квітня 2015 року до 10 листопада

2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачкою у квартирі

АДРЕСА_1 .

Указувала, що дитині створені всі належні умови для її проживання, виховання та розвитку. З моменту розірвання шлюбу дитина постійно виражає бажання проживати з нею, оскільки дуже прив`язана до матері.

Позивачка зазначала, що колишній чоловік не має можливості виховувати дитину, оскільки проживає разом зі своїми батьками, а його місце роботи знаходиться в іншому населеному пункті (м. Київ). Перебуваючи разом з батьком дитина не відвідує дитячий садок, проявляє агресію, не має необхідного для неї розпорядку дня.

На думку позивачки, проживання сина в сім`ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров`я, а на її зауваження стосовно неправильного ставлення до процесу виховання дитини колишній чоловік належним чином не реагує. Зазначала, що не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні ним його прав та обов`язків щодо їх сина.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею.

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3 разом із ним.

Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 їхня спільна дитина періодично проживала як з матір`ю, так і з батьком, але з початку 2021 року син постійно проживає разом з ним на АДРЕСА_2 разом з родиною його батьків.

Указував, що дитина забезпечена всім необхідним для її духовного та фізичного розвитку. Колишня дружина, знаючи, що дитина проживає разом з ним, вчиняє скандали та викликає поліцію, заявляючи про зникнення сина. Після перебування у матері, яка вчиняє психологічний тиск щодо ОСОБА_3 , дитина почувається пригнічено, постійно виявляє бажання проживати саме з батьком.

На переконання позивача за зустрічним позовом, проживання дитини разом з ним буде сприяти більш гармонійному та психологічно стабільному стану хлопчика, оскільки він повністю опікується інтересами і потребами сина, піклується про нього, приділяє багато уваги та часу для його розвитку. У батька з дитиною наявні психологічний контакт, прив`язаність один до одного, спільні інтереси. Наголошував на тому, що має офіційний стабільний дохід, у той час як відповідачка не працює, власного житла, майна чи доходу не має. Зазначав, що аліменти, які він сплачує на утримання сина за судовим наказом, є джерелом власного існування колишньої дружини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дитина має прихильність як до матері, так і до батька, любить обох батьків, однак, беручи до уваги всі встановлені у ході розгляду справи обставини та наявні у справі докази, проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з матір`ю найкраще забезпечить його інтереси, духовний та фізичний розвиток. Щодо висловленої думки дитини про бажання проживати разом з батьком, суд, врахувавши її вік, тривале протягом останнього часу проживання з батьком та відсутність спілкування з матір`ю, можливість зміни ставлення в залежності від зміни обстановки і обставин, також ураховуючи ситуацію, яка склалась в родині, та обстановку, в якій перебуває дитина, зазначив, що дитина не може об`єктивно, незалежно та вільно висловити свою думку щодо предмета спору.

Суд констатував, що наявний у справі висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам дитини і визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванні з нею, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року змінено та виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення слова: «

АДРЕСА_3 ».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що дитина має прихильність як до матері, так і до батька, однаково любить обох батьків, обоє батьків мають належні умови для проживання та виховання дитини, висновками психологів підтверджується прихильність та любов дитини до обох батьків, відсутнє негативне ставлення як до матері, так і до батька. Сторони опікуються станом здоров`я сина, його навчанням та розвитком.

Разом з тим суд врахував, що у грудні 2021 року ОСОБА_2 самостійно і в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу чинить перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю, про що свідчать численні звернення позивачки до правоохоронних органів. Апеляційний суд виходив з того, що така поведінка ОСОБА_2 свідчить про надання переваги своїм батьківськім інтересам над інтересами дитини. Суд апеляційної інстанції вважав, що з огляду на те, що батько, хоча і займається вихованням та утриманням дитини, однак, перешкоджаючи ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, позбавляє його як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушує їх право на прямі контакти, то у такому випадку найкращим інтересам дитини буде відповідати її проживання разом із матір`ю, яка має можливість забезпечити для сина належні умови для виховання, фізичного та духовного розвитку і яка не здійснює перешкод батьку у спілкуванні з дитиною.

Також суд врахував надані органом опіки та піклування висновки щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Колегія суддів не вбачала підстав для незгоди з наданими висновками органу опіки і піклування з огляду на те, що ним двічі ретельно перевірялись доводи та аргументи сторін та надано документи, використані при його підготовці та складанні.

Отже суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок про зазначення в резолютивній частині конкретної поштової адреси місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки таке суперечить свободі пересування і вільному вибору місця проживання і матері, і дитині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 червня 2019 року справа № 495/2106/17,

від 18 березня 2019 року справа № 215/4452/16-ц, від 24 квітня 2019 року справа № 300/908/17, від 26 квітня 2022 року справа № 520/8264/19.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що за місцем його проживання для дитини створені найкращі умови для життя, розвитку та навчання, син забезпечений всім необхідним для задоволення власних потреб. Саме він, як батько, може дати сину більше можливостей для його навчання, виховання, фізичного і духовного розвитку, і жодних перешкод для спілкування дитини з матір`ю він не створював і перешкоджати цьому у подальшому намірів не має. Зазначає, що він порівняно із ОСОБА_1 має постійне місце роботи та стабільний дохід.

Поведінка останньої по відношенню до дитини є деструктивною, що негативно позначається на психоемоційному стані дитини, її вихованні, підготовці до дорослого життя.

Посилається на те, що суди не надали оцінки відомостям про перебування

ОСОБА_1 на психіатричному обліку з дитинства, чим допустили неповноту судового розгляду.

Наголошує на тому, що суди повністю проігнорували думку дитини, яка чітко повідомила суду про своє бажання проживати саме з батьком.

Зауважує, що під час повномасштабного вторгнення рф ОСОБА_1 залишила Україну без дитини та виїхала до Республіки Польща, розуміючи, що на території іншої держави вона не зможе піклуватись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, що також негативно характеризує останню по відношенню до дитини.

Відзив на касаційну скаргу

У травні 2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. Стверджує, що ОСОБА_2 та його батьки постійно чинять їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дають їй можливості брати участь у її вихованні та розвитку. Зазначає, що після повномасштабного вторгнення рф на територію України вона неодноразово намагалася побачитись із сином, але батьки ОСОБА_2 забрали ОСОБА_3 та виїхали на тоді окуповану територію в Новгород-Сіверський район Чернігівської області. Посилається на те, що усі наведені ОСОБА_2 у касаційній скарзі аргументи не відповідають дійсності, направлені на те, щоб створити негативний образ її як матері, ОСОБА_2 керується не стільки інтересами дитини, як своїми.

Вважає, що колишній чоловік спекулює дитиною, намагаючись таким чином вирішити суперечки колишнього подружжя. Даючи дитині марні надії на відновленні сім`ї, позивач маніпулює несталою дитячою психікою, що шкодить дитині.

Наголошує на тому, що суди, визначаючи місце проживання дитини разом з матір`ю, правильно надали першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, взявши до уваги її вік, адже у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі. 10 травня 2023 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 24 квітня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова

від 10 листопада 2020 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня

2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

З 16 липня 2019 року ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить на праві спільної часткової власності родичам ОСОБА_1

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. В квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 до грудня 2021 року проживав разом з матір`ю та відвідував КЗ «Заклад дошкільної освіти № 3 «Дитяча Академія», після зустрічі з дитиною батько самостійно без домовленості з матір`ю змінив місце проживання дитини. З грудня 2021 року дитина проживає разом із батьком, бабусею та дідусем за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до характеристики, виданої директором КЗ «Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради, ОСОБА_1 навчається в даному закладі за спеціалізацією «акушерська справа» з 2020 року. За період навчання проявила себе позитивно, до навчання відноситься відповідально, старанно оволодіває професійними знаннями та навичками. Врівноважена, ввічлива, доброзичлива, користується повагою серед студентів та викладачів. Завжди готова прийти на допомогу. Є люблячою та відповідальною матір`ю сина ОСОБА_3 , 2015 року народження.

З іншої характеристики, виданої КЗ «Заклад дошкільної освіти № 3 «Дитяча Академія» від 01 вересня 2021 року, слідує, що ОСОБА_1 свідома відповідальна мати, добре виконує свої батьківські обов`язки, спілкується з педагогами закладу, дослухається до їх рекомендацій. Дитина доглянута, мати жваво цікавиться життям ОСОБА_3 в садочку, радіє за його успіхи, дбає про його здоров`я. Бере активну участь у житті групи.

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає разом зі своїми батьками на

АДРЕСА_2 . З грудня 2021 року і на час розгляду справи судами попередніх інстанцій малолітній ОСОБА_10 проживає разом з батьком за цією адресою. У квартирі створені необхідні умови для проживання та розвитку дитини, про що свідчить складений органом опіки та піклування відповідний акт.

ОСОБА_2 з 27 лютого 2018 року працює начальником відділу

ТОВ «Епіцентр К», що розташоване у м. Києві по проспекту П. Григоренка, 40.

У період з грудня 2020 року до травня 2021 року ОСОБА_2 отримано

140 767 грн доходу та сплачено за виконавчим листом аліментів у розмірі

43 854,05 грн.

Згідно з характеристикою, наданою ТОВ «Епіцентр К», ОСОБА_2 за період трудової діяльності зарекомендував себе як грамотний та кваліфікований спеціаліст, ефективний керівник, уважний до потреб підлеглих. Амбітний, цілеспрямований, з відмінним почуттям гумору, комунікабельний, користується повагою та авторитетом як керівництва компанії, так і підлеглих. Дисциплінарних стягнень та зауважень по роботі не було. Проявляє особисту ініціативу при вирішенні виробничих завдань. Завдяки вищій педагогічній освіті вміло та ефективно керує колективом, відмінно розбирається в людях, майстерно вирішує конфліктні ситуації з покупцями, виявляючи їх потреби. До своїх посадових обов`язків відноситься з великою відповідальністю. Вимогливий як до себе особисто, так і до підлеглих, об`єктивний, педантичний та креативний, має високий коефіцієнт продуктивності праці (т. 1 а.с. 136).

ОСОБА_1 зверталася до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області із заявами від 19 травня, 27 серпня, 22 вересня 2021 року про те, що

ОСОБА_2 забирав їхню спільну дитину до себе додому без попередження, іншим разом забрав дитину і попередив, що відведе в дитячий садок, але не відвів, на телефонні дзвінки не відповідав, забороняє бачитись з дитиною, що підтверджується талонами-повідомленнями єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (а. с. 9, 107, 108, т. 1), довідками Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 01 вересня 2021 року, від 25 червня 2021 року та

від 12 липня 2021 року (а. с. 109, 110, 111, т. 1).

ОСОБА_2 неодноразово звертався до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області з приводу конфліктів з колишньою дружиною щодо здійснення батьківських прав над спільною дитиною, у зв`язку з чим в Єдиному обліку Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівські області зареєстровані відповідні звернення (а. с. 58, 134, 216, 217, 218, 220, 221, 222, 223, т. 1).

З психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої КЗ «Заклад дошкільної освіти № 3 «Дитяча Академія» 17 серпня 2021 року, вбачається, що дитина виховується в групі № 11 з 04 вересня 2019 року. Батько ОСОБА_2 та мама ОСОБА_1 розлучені. Данііл живе з мамою, вона сумлінно займається вихованням сина, завжди цікавиться життєдіяльністю сина у дитячому закладі, він охайний та доглянутий. За словами мами, ОСОБА_3 відвідує курси англійської мови та записаний на підготовку до школи в «Уніку» на 2021-2022 навчальний рік. Батько приділяє увагу дитині, часто забирає хлопчика із дитячого садка, вони проводять кілька днів разом, між ними спостерігається сильний емоційний зв`язок. Дитина з високим пізнавальним інтересом, розвивається згідно віку. Вміє адекватно поводитися в дитячому колективі, ввічливий, вихований. Має сформовані уявлення про доброту, гуманність, чесність. Вільно спілкується з однолітками. У спільних іграх не завжди дотримується загальноприйнятих правил, пропонує свої, може обґрунтувати свою думку. Під час сюжетно-рольових та дидактичних ігор самостійно розподіляє ролі, організовує рухову діяльність. Дитина володіє уміннями планувати та організовувати гру (працю), прагне завжди досягати позитивних результатів. Має уявлення про характерні ознаки об`єктів природи (сонця, води, повітря, ґрунту, тощо). Усвідомлює, що стан здоров`я залежить від чистоти повітря. Позитивно ставиться до занять з фізкультури, завжди активний. Має розвинене граматично-правильне та зв`язне мовлення. Самостійно складає розповіді, переказує тексти, володіє мовленнєвим етикетом. Відокремлює жанри художніх творів, передає зміст українських народних казок, вміє характеризувати персонажів твору. Хлопчик рахує в межах 10. Здійснює серіацію предметів за величиною, довжиною, орієнтується у просторі. У повсякденній діяльності застосовує набутий досвід, продукує ідеї. Не виявляє активного інтересу до творчих видів діяльності (ліплення, аплікація, малювання). В колективі проявляє лідерські якості, вільно спілкується з однолітками.

Відповідно до довідки КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Авангард» ОСОБА_10 з 01 січня до 19 травня 2021 року відвідував тренування з боротьби вільної. Заняття відвідував систематично під супроводом батька ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_11 .

Також ОСОБА_10 з 06 вересня 2021 року відвідував заняття з підготовки до школи в навчальному центрі «Уніка». Договір про надання платних освітніх послуг підписаний ОСОБА_1 .

Згідно з повідомленнями КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом лікувального закладу та отримує повну медичну допомогу під час звернень, контакт з лікарем щодо стану здоров`я дитини підтримує мати ОСОБА_1 . На прийом (огляд) до лікаря, на проведення профілактичних щеплень дитину приводить мати.

Громадською організацією «Чернігівська міська асоціація «Конкордія» здійснено психодіагностичне обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22 вересня 2021 року надано психологічний висновок.

У даному висновку зазначено, що у вирішенні питання щодо визначення переваг подальшого проживання з одним з батьків треба враховувати наступне: постать батька в житті хлопчиків, особливо у віці з 5 до 10 років, відіграє дуже важливу роль, тому будь-який негативний вплив, направлений на обмеження чи погіршення стосунків хлопчика з татом, може порушити процес ідентифікації з чоловічою поведінкою та статтю, який активно триває в цьому віці і визначає подальше гармонійне формування особистості хлопчика. Констатовано, що психотравмуюча ситуація, яка склалася в сім`ї, негативно вплинула на психіку та свідомість хлопчика, і тому батькам потрібно шукати мирні шляхи вирішення сімейного конфлікту, і, відповідно, обирати адекватну стратегію подальшого виховання сина.

Також на запит ОСОБА_2 25 вересня 2021 року Громадською організацією «Чернігівська міська асоціація «Конкордія» проведено повторне психодіагностичне обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що надано психологічний висновок. За тестом ОСОБА_12 наявний психоемоційний стан малолітнього ОСОБА_5 , на момент обстеження характеризується емоційною тривожністю і становить 7 із 12. За тестом ОСОБА_13 виявлено, що на момент обстеження хлопчик психологічно більш близький до матері, ніж до батька. У попередньому обстеженні 31 серпня 2021 року був отриманий прямо протилежний результат. Виявлена нестійка динаміка процесу ідентифікації хлопчика з моделлю чоловічого поводження (уособленого батьком) може вказувати на залучення одним з батьків дитини до сімейного конфлікту. Конфліктна ситуація, що склалася між батьками хлопчика негативно впливає на формування його психіки і призводить до прояву ним агресії і можливої провокації конфлікту, унаслідок чого механізми стримування емоцій формуються повільно (а. с. 160-162, т. 1).

На підставі листа Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради психологом Чернігівського міського центру соціальних служб 30 листопада

2021 року проведено діагностичне обстеження малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою визначення ставлення дитини до батьків були використані: бесіда з дитиною, проективні методики «Малюнок сім`ї», «Незакінчені речення» і методика Рене Жиля. З метою попередження психотравмуючого впливу на дитину, при виникненні в подальшому суперечливих питань між матір`ю та батьком, рекомендовано враховувати вікові характерологічні особливості хлопчика, його потреби та бажання.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 жовтня 2021 року № 634 затверджено висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вказаного висновку слідує, що ОСОБА_10 є вихованцем КЗ «Заклад дошкільної освіти № 3 «Дитяча Академія». Відповідно до характеристики закладу ОСОБА_3 є дитиною з високим пізнавальним інтересом, розвивається згідно віку, відвідує дитячий навчальний центр «Уніка», батьки відповідально ставляться до виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_1 є студенткою КЗ «Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради за спеціалізацією «Акушерська справа». Малолітній ОСОБА_10 проживає разом з матір`ю у трикімнатній квартирі, має окрему кімнату, де створені всі умови для виховання та розвитку дитини, про що складений відповідний акт. ОСОБА_2 проживає у двокімнатній квартирі зі своїми батьками, для дитини створені всі необхідні умови для виховання та розвитку, про що складений відповідний акт. Батько працює у м. Києві в ТОВ «Епіцентр К» начальником відділу сантехніки на умовах повного робочого дня. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 130, т. 1).

На вимогу апеляційного суду Управлінням (службою) у справах дітей надано повторний висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24 лютого

2023 року № 122 (а. с. 139-162, т. 2). Із вказаного висновку слідує, що ОСОБА_10 навчається у Чернігівській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7, до школи дитину приводять батько або бабуся, батько приділяє увагу вихованню та навчанню сина, приймає активну участь у житті класу. Мати епізодично відвідувала школу, спілкувалась з класним керівником, цікавилась навчанням сина у групі Viber. За інформацією КНП «Сімейна поліклініка» протягом 2021 року про дитину піклувалась мати. З початку 2022 року станом здоров`я ОСОБА_3 опікується батько.

ОСОБА_2 разом з сином та своїми батьками проживає у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , для дитини створені всі необхідні умови для виховання та розвитку, про що складено відповідний акт. Батько працює у м. Києві в ТОВ «Епіцентр К» № 3 на умовах повного робочого дня. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Малолітній ОСОБА_10 зареєстрований разом з матір`ю у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_3 , в якій для дитини виділена окрема кімната, де створені всі умови для виховання та розвитку дитини, про що складено відповідний акт.

ОСОБА_1 з березня 2022 року перебуває у Польщі, де згідно з договором оренди житлового приміщення винаймає житло загальною площею 45 кв. м, що складається з двох кімнат, кухні, туалету та ванної кімнати. Мати працює у компанії ТОВ «Хагер Продакшн Поланд» на посаді оператора виробництва.

Питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини у присутності обох батьків. Після з`ясування всіх обставин справи, комісія вважає, що підстав змінювати висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 жовтня 2021 року № 634, немає. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_14 , позивачка у період з 09 березня до 20 серпня 2022 року знаходилась на території Польщі.

16 березня 2022 року ОСОБА_1 присвоєно код з універсальної електронної системи реєстру населення (PESEL), що підтверджується відповідним повідомленням (т. 2 а. с. 110-111).

Згідно з копією трудового договору, укладеного 28 жовтня 2022 року між

ТОВ «Hager Production Poland» та ОСОБА_1 , остання займає посаду оператора виробництва з винагородою у 3 950 злотих. Трудовий договір укладено на строк з 01 листопада 2022 року до 31 жовтня 2023 року.

02 січня 2023 року між ТОВ «Hager Production Poland» та ОСОБА_1 укладено угоду про внесення змін до трудового договору, відповідно до умов якої сторони за взаємною згодою погодили умови працевлаштування, які діятимуть у період

з 01 січня до 30 червня 2023 року, зокрема, встановлено надбавку до заробітної плати за спеціальні компетенції у розмірі 300 злотих (т. 2 а.с. 114-115).

Довідка, видана 19 жовтня 2022 року початковою школою № 1 ім. Титуса Дзялинського у м. Курнік, Польща, містить інформацію про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде зарахований до початкової школи, якщо після прибуття до Польщі проживатиме в районі школи (а. с. 51, т. 2).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення відповідають з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява N 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі

№ 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) міститься висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону

№ 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Судами правильно установлено, що ОСОБА_3 має прихильність як до матері, так і до батька, однаково любить обох батьків, обоє батьків мають належні умови для проживання та виховання сина, висновками психологів підтверджується прихильність та любов дитини до обох батьків, відсутнє негативне ставлення як до матері, так і до батька. Сторони опікуються станом здоров`я сина, його навчанням та розвитком.

Як мати, так і батько ОСОБА_3 мають задовільні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей з матір`ю у цій справі, суди надали належну оцінку доказам: кожному окремо та доказам у їх сукупності, досліджено висновок органів опіку та піклування нарівні з іншими доказами, враховано ставлення батьків до виконання ними батьківських обов`язків та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, у результаті чого ухвалено законні та вмотивовані рішення.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суди врахували, що у грудні

2021 року батько дитини самостійно і в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу чинить перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю, про що свідчать численні звернення позивачки до правоохоронних органів.

Поведінка ОСОБА_2 щодо раптової зміни місця проживання дитини, яка проживає з матір`ю, має прихильність до неї та сталий зв`язок не є такою, що відповідає найкращим інтересам дитини.

Зазначене свідчить про надання переваги відповідачем своїм батьківськім інтересам над інтересами дитини, оскільки дитина потребує спілкування з кожним із батьків.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що жодних перешкод для спілкування дитини з матір`ю він не створював були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та спростовуються численними зверненнями ОСОБА_1 до правоохоронних органів (а. с. 9, 107-111, т. 1).Суди правильно вважали, що така поведінка ОСОБА_2 свідчить про надання відповідачем переваги своїм батьківськім інтересам над інтересами дитини.

Суди правильно виходили із того, що з огляду на те, що батько, хоча і займається вихованням та утриманням дитини, однак, перешкоджаючи ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, позбавляє його як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушує їх право на прямі контакти, тому дійшли правильного висновку, що у такому випадку найкращим інтересам дитини буде відповідати її проживання разом із матір`ю, яка має можливість забезпечити для сина належні умови для виховання, фізичного та духовного розвитку і яка не здійснює перешкод батьку у спілкуванні з дитиною.

Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 січня

2022 року у справі № 663/724/19 (провадження № 61-15273св21).

Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що після ухвалення судом першої інстанції рішення, дитина припиняла відвідування школи за заявами батька у періоди, коли ОСОБА_1 з метою участі в судових засіданнях суду апеляційної інстанції приїздила з Республіки Польща до м. Чернігова, що про що свідчить довідка Чернігівської ЗОШ № 7 (а. с. 126-131, т. 2). Зазначене підтверджує висновок судів та доводи ОСОБА_1 про наявність перешкод з боку

ОСОБА_2 у спілкуванні матері з дитиною.

Доводи касаційної скарги про те, що поведінка ОСОБА_1 по відношенню до дитини є деструктивною, що негативно позначається на психоемоційному стані дитини, її вихованні, підготовці до дорослого життя є помилковими та ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу частини шостої статті 81 ЦПК України. Матеріали справи не містять доказів неможливості проживання дитини разом з матір`ю через стан її здоров`я або неналежну поведінку щодо ОСОБА_3 .

Є помилковими доводи касаційної скарги про те, що суди повністю проігнорували думку дитини про бажання проживати разом із батьком, оскільки суди врахували вік дитини (на час ухвалення рішення судом першої інстанції дитині не виповнилося ще 7 років), його бажання об`єднання родини, зафіксований діагностичними обстеженнями, психотравмуючий вплив на дитину у зв`язку з наявністю між батьками конфліктної ситуації, тривалу відсутність повноцінного контакту з матір`ю, та дійшли правильного висновку про те, що є неможливими об`єктивні та незалежні судження малолітнього ОСОБА_5 щодо існуючого між його батьками спору щодо визначення місця проживання дитини.

Отже, за обставин встановлення судами наявності конфлікту між колишнім подружжям та неприязних стосунків між ними, суди дійшли правильного висновку про ухвалення рішення про визначення місця проживання дитини із матір`ю всупереч думці дитини про бажання проживати з батьком, оскільки така позиція дитини може бути зумовлена впливом батька, з яким вона постійно проживає.

Посилання на те, що суди не надали оцінки відомостям про перебування

ОСОБА_1 на психіатричному обліку з дитинства не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки доказів перебування на такому обліку матеріали справи не містять, а консультативні висновки, на які посилається ОСОБА_2 , були зроблені 12 лютого та 20 серпня 2008 року, тобто зі спливом значного проміжку часу до розгляду цього спору, і не містять інформації як про перебування ОСОБА_1 на психіатричному обліку, так і інформації про захворювання. Відповідно до цих висновків, на час звернення ОСОБА_1 до Республіканського психоневрологічного консультативного центру наявних змін, що свідчать про гострі порушення психічної діяльності не виявлено. Диспансерного спостереження не потребує (а. с. 49, 50, т. 1).

Слід зазначити, що у матеріалах справи наявні два висновки органу опіки та піклування, надані як суду першої, так і суду апеляційної інстанції, якими рекомендовано визначити місце проживання дитини разом із матір`ю.

Суди врахували надані органом опіки та піклування висновки щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір`ю і обґрунтовано не вбачали підстав для незгоди з наданими висновками органу опіки і піклування з огляду на те, що ним двічі ретельно перевірялись доводи та аргументи сторін та надано документи, використані при його підготовці та складанні.

Отже, визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, надав першочергове значення саме найкращим інтересам малолітньої дитини.

Верховний Суд відхиляє також доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 під час повномасштабного вторгнення рф залишила Україну і проживає у Республіці Польща не є тією обставиною, яка свідчить про неможливість визначення місця проживання дитини із матір`ю.

ОСОБА_1 має можливість повернутися до України або за згодою батька внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масові ракетні обстріли проживати у Республіці Польща, де дитина матиме можливість відвідувати початкову школу (а. с. 52, т. 2) та зростати у стійкому та безпечному середовищі, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

При цьому Верховний Суд враховує, що під час повномаштабного вторгнення

ОСОБА_1 , хоча і виїхала із України, однак неодноразово поверталася, зокрема для того, щоб взяти участь у судовому засідання під час ухвалення судом першої інстанції рішення (а. с. 199-201, т. 1), а також у кожних судових засіданнях у суді апеляційної інстанції (а. с. 62-64, 98-101, 132, 164, т. 2), що свідчить про інтерес матері до дитини, її прагнення брати участь у житті сина та не втрачати з ним тісний зв`язок.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги про втрату ОСОБА_1 інтересу щодо дитини є помилковими.

Суди попередніх інстанцій наголошували на тому, що батько дитини, безсумнівно, має відігравати важливу роль у житті та розвитку малолітнього сина, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я і стан розвитку незалежно від того, з ким дитина проживає. Також зазначили, що ОСОБА_2 не позбавляється можливості спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні та утриманні.

У разі, якщо дитина буде проживати разом з матір`ю, батьківські права ОСОБА_2 не будуть порушені та він не буде позбавлений можливості здійснювати свої батьківські права та виконувати обов`язки щодо дітей у повному обсязі.

Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дітей з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду

від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження№ 61-17922св21).

Таким чином, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дітей, ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, створення нею належних умов для повноцінного розвитку та виховання дітей, приймаючи до уваги висновки органу опіки та піклування, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Обставини того, що з грудня 2021 року дитина фактично проживали з батьком і у них склалися певні соціальні зв`язки за місцем проживання батька, батько забезпечив навчальний процес дитини, не спростовують наявність прихильності її до матері та емоційного зв`язку між ними. У даному випадку такий зв`язок був розірваний внаслідок дій батька, але не втрачений, а посилання батька на неможливість зміни місця проживання дитини є голослівними.

Доводи касаційної скарзі про те, що саме він, як батько, може дати сину більше можливостей для його навчання, виховання, фізичного і духовного розвитку, і ґрунтуються на припущеннях та не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Судами надано оцінку як майновому стану кожного із батьків, так і їх особистим якостям, і зроблено правильний висновком, що обоє батьків мають у рівній можливість забезпечити дитині належні умови для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку.

Посилання у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, зроблених у постановах від 06 червня 2019 року справа № 495/2106/17, від 18 березня 2019 року справа № 215/4452/16-ц,

від 24 квітня 2019 року справа № 300/908/17, від 26 квітня 2022 року справа

№ 520/8264/19 є необґрунтованими, оскільки висновки, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, у цих справах і у справі, яка є предметом касаційного перегляду, є різними. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин та доказів, оцінюючи їх у сукупності. У кожній зі справ, яка стосується інтересів дитини, суд виходить із найкращих її інтересів з урахуванням усіх обставин справи, які у кожній конкретній справі є різними.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, оскаржувані судове рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сливченко Юлія Вікторівна, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року у незміненій судом апеляційної інстанції частині та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара