Справа № 235/507/22
Провадження № 2/204/3857/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що позивачу на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . У належному позивачу будинку зареєстрована також і відповідач ОСОБА_2 , яка з 13 червня 2015 року перебувала у шлюбі з сином позивача. Подружнє життя сина позивача та відповідача не склалось, 12 листопада 2018 року відповідач перестала проживати у будинку позивача, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Таким чином, відповідач не проживає у будинку позивача з 2018 року. Відповідач на користування житловою площею будинку не претендувала, вселятися не намагалася, перешкод в користуванні житловою площею їй не чинилося. До того ж, речі відповідача в будинку відсутні. Відповідач не сплачувала та не сплачує комунальні послуги за даний будинок, чим завдає позивачу незручності, реєстрація відповідача у будинку позивача завдає шкоди інтересам позивача. Однак, на теперішній час відповідач залишається зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач не проживає в зазначеному житлі з лютого 2018 року і по теперішній час, не виконує свої зобов`язання щодо сплати комунальних платежів та утримання будинку у належному стані, поважних причин відсутності у відповідача немає, позивач вважає, що відповідач втратила своє право користування будинком. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4272 (а.с. 6), на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 5).

В будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 з 17.06.2015 року, що підтверджується копією домової книги (а.с. 8-9).

При цьому, син позивача ОСОБА_3 з 12 червня 2015 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2021 року по справі № 235/233/21 (а.с. 11).

Позивач наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 12 листопада 2018 року, її особистих речей у будинку немає, участі в утриманні будинку відповідач не приймає.

З Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеного 15 листопада 2021 року, вбачається, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає за адресою реєстрації з 12 листопада 2018 року (а.с. 7).

У відповідності зі статтею 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

У частині 2 статті 405 ЦК України закріплено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованою за вказаною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05 листопада 2021 року, який набрав чинності 01 грудня 2021 року, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем ОСОБА_1 позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез