Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

представника позивача - Стефановича Д.Р. ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) - Козелецької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Алоіс Даллмайр Каффе ОГ до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ), ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва на торговельну марку, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Алоіс Даллмайр Каффе ОГ 09.11.2020 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 (далі також - Відповідач-1), Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) (далі також - Відповідач-2), в якому просить: визнати недійсним повністю свідоцтво України № НОМЕР_1 на торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_3" від 25.09.2018 (далі також - оспорювана ТМ); зобов`язати Відповідача-2 внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України № НОМЕР_1 на оспорювану ТМ та здійснити публікацію відповідних відомостей про це в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та підстави звернення до суду позивач посилається на наступне.

На думку позивача, державна реєстрація оспорюваної ТМ була здійснена із порушенням законодавства України, оскільки вказана торговельна марка не відповідає умовам надання правової охорони; свідоцтво на неї було видане внаслідок подання заявки із порушенням прав інших осіб, що є підставою для визнання недійсним свідоцтва України на оспорювану ТМ.

Позивач стверджує, що невідповідність оспорюваної ТМ умовам надання правової охорони ґрунтується на тому, що оспорювана ТМ суперечить, зокрема, публічному порядку; є такою, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар; відтворює твір мистецтва без згоди власника авторського права, яким є позивач. Окрім того, позивач зазначає, що заявка на реєстрацію оспорюваної ТМ була подана з порушенням прав інших осіб.

В обґрунтування вказаних тверджень позивач вказує, що він є власником майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт авторського права - твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2", який зображує знаменитий фасад будівлі штаб-квартири позивача з її відомим головним магазином " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у АДРЕСА_1 , що відповідає фактичній та юридичній адресі позивача. З огляду на оригінальність фасаду будівлі, його історичну цінність для позивача та німецького міста Мюнхен у цілому, популярність та визнання фасаду будівлі серед споживачів, з 2003 року позивач почав використовувати твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2" - у якості основного елементу дизайну упаковок своєї кавової продукції. Окрім того, твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2 також було відтворено і у промислових зразках, що належать позивачу та охороняються в Україні на підставі міжнародних реєстрацій промислових зразків DM/080 871 "Упаковка для харчових продуктів" від 02.04.2013 та DM/080 875 "Етикетка для упаковки" від 02.04.2013.

Позивачем було виявлено, що твір образотворчого мистецтва " ІНФОРМАЦІЯ_2" було відтворено в оспорюваній ТМ без згоди позивача як власника авторських прав на вказаний твір, що, в свою чергу, свідчить про невідповідність оспорюваної ТМ встановленим умовам надання правової охорони.

Позивач також вказує, що компанія Алоіс Даллмайр Каффе ОГ входить до торгового дому "Alois Dallmayr", який існує вже близько трьохсот років і діяльність якого поширюється на виробництво та продаж меленої та зернової кави різного ступеню обсмаження, яка відноситься до вищої цінової категорії і користується значним попитом у багатьох країнах світу, включаючи Україну. Позивач зазначає, що позначення "ІНФОРМАЦІЯ_5" є одним із найбільш впізнаваних кавових брендів і охороняється на підставі ряду торговельних марок по всьому світу та, зокрема, в Україні. Позивач обґрунтовує добру відомість власної продукції та обізнаність із нею українського споживача тим, що з 2007 року на ринок України було поставлено понад шістсот тисяч кілограмів кави "Dallmayr", яка реалізується у мережах супермаркетів України.

Враховуючи обсяги поставок продукції позивача в Україну та обізнаність українських споживачів із нею, а також з огляду на те, що ця продукція містить охоронювані законом позначення, які неправомірно відтворені в оспорюваній ТМ, під якою Відповідачем-1 здійснюється продаж кави, позивач стверджує, що оспорювана ТМ може ввести в оману щодо товару та особи, яка виробляє товар та викликати безпідставні асоціації, що така кава виробляється, фасується та упаковується у Німеччині компанією Алоіс Даллмайр Каффе ОГ, що не відповідає дійсності.

Також позивач стверджує, що реєстрація оспорюваної ТМ була спрямована на отримання необґрунтованої переваги за рахунок використання сформованої ділової репутації позивача і створює загрозу виникнення помилки споживача щодо товару або особи, яка виробляє товар, що підтверджується опитуванням серед українських споживачів, а отже оспорювана ТМ є такою, що суперечить публічному порядку, принципам моралі та гуманності.

Позивач вважає, що заявка на реєстрацію оспорюваною ТМ була подана Відповідачем-1 з порушенням прав компанії Алоіс Даллмайр Каффе ОГ, а відтак свідоцтво України № НОМЕР_1 на оспорювану ТМ підлягає визнанню недійсним, відомості про що повинні бути внесені до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, а також опубліковані Відповідачем-2 в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 справу передано у провадження судді Усатовій І.А.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом компанії Алоіс Даллмайр Каффе ОГ ( Дінерштрассе 14-15, 80331 Мюнхен, Німеччина ) до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку.

01.02.2021 позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.02.2021 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії.

26.03.2021 Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" був поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та зазначив, серед іншого, що рішення про реєстрацію спірної торговельної марки прийнято відповідно до процедури, встановленої законодавством, твердження позивача щодо невідповідності спірної торговельної марки умовам надання правової охорони є необґрунтованими, а факт порушення, оспорення, обмеження або невизнання прав чи законних інтересів позивача не є доведеним.

30.03.2021 позивачем була подана відповідь на відзив Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", у якому були наведені власні пояснення і аргументи стосовно викладених у відзиві заперечень, зокрема, що дотримання Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" формальної процедури прийняття рішення про реєстрацію оспорюваної торговельної марки не означає недопущення помилок при проведенні кваліфікаційної експертизи заявки на оспорювану торговельну марку, а позивачем належними і допустимими доказами обґрунтовані позовні вимоги.

05.04.2021 Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" було подано до суду клопотання про долучення доказів.

08.12.2022 позивачем було подане клопотання про залучення до участі у справі процесуального правонаступника Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", мотивоване тим, що 08.11.2022 р. набуло чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 р. № 943-р "Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності", відповідно до якого Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) визначено суб`єктом, що виконує функції Національного органу інтелектуальної власності, а Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" припинило виконання функцій Національного органу інтелектуальної власності з моменту набуття чинності вказаним розпорядженням.

Протокольною ухвалою суду від 12.12.2022 Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" залучено до участі у справі у якості процесуального правонаступника Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (ДП "Укрпатент").

27.02.2023 Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" був поданий відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та зазначив, серед іншого, що рішення про реєстрацію спірної торговельної марки прийнято відповідно до процедури, встановленої законодавством, твердження позивача щодо невідповідності спірної торговельної марки умовам надання правової охорони є необґрунтованими, а факт порушення, оспорення, обмеження або невизнання прав чи законних інтересів позивача не є доведеним.

06.03.2023 позивачем була подана відповідь на відзив Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій", у якому були наведені власні пояснення і аргументи стосовно викладених у відзиві заперечень, зокрема, що дотримання Відповідачем-2 формальної процедури прийняття рішення про реєстрацію оспорюваної торговельної марки не означає недопущення помилок при проведенні кваліфікаційної експертизи заявки на оспорювану торговельну марку, а позивачем належними і допустимими доказами обґрунтовані позовні вимоги.

11.04.2023 відповідачем ОСОБА_2 були подані письмові пояснення, в яких останній заперечує проти позовних вимог та вважає, серед іншого, що позивачем не доведено порушення його прав або охоронюваних законом інтересів.

19.06.2023 позивачем були подані заперечення проти письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 21.09.2023 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представники Відповідача-1 та Відповідача-2 заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, врахувавши доводи сторін та подані до суду матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що позивач є власником майнових прав інтелектуальної власності на твір образотворчого мистецтва " ІНФОРМАЦІЯ_2", а також на промислові зразки, у складі яких відтворено даний твір, та які охороняються в Україні на підставі міжнародних реєстрацій DM/080 871 "Упаковка для харчових продуктів" від 02.04.2013 та DM/080 875 "Етикетка для упаковки" від 02.04.2013. Позивачу також належать майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за міжнародними реєстраціями № 514060 від 28.07.1987, № 514061 від 28.07.1987, № 653237 від 01.03.1996, № 654248 від 01.03.1996, № 653238 від 01.03.1996, № 839620 від 04.11.2004, № 953493 від 14.12.2007, № 1103917 від 17.11.2011, правова охорона яких поширюється на територію України (зокрема, "Dallmayr", "DALLMAYR", "Dallmayr Gold", "Dallmayr Prodomo", "prodomo", та інші), що підтверджується копіями листів ДП "Укрпатент" № 2237/3 від 18.10.2019, № 2241/3 від 18.10.2019, № 419/3 від 28.02.2019, № 2238/3 від 18.10.2019, № 1404/3 від 09.07.2019, № 2242/3 від 18.10.2019 та афідевітами, що містяться в матеріалах справи.

Зокрема, судом встановлено, що 04.11.2002 дизайнер ОСОБА_5 , який має власне креативне агентство "ІНФОРМАЦІЯ_6" (адреса: АДРЕСА_2), створив на замовлення позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), примірник якого долучений позивачем до афідевіта від 08.07.2020. Позивач, у свою чергу, сплатив винагороду за створення відповідного твору.

На підставі створення твору образотворчого мистецтва " ІНФОРМАЦІЯ_2" та оплати за таке створення творчому агентству винагороди у повному обсязі, позивач одноосібно та виключно набув усіх майнових прав інтелектуальної власності (без обмеження щодо строку, способу чи території) на відповідний твір. Ці обставини, а також подальше створення та використання відповідного твору як частини дизайну упаковки продукції під основним брендом "Dallmayr" підтверджуються кошторисом Dall/Allg.008 від 29.01.2002 та рахунками-фактурами № RE-2646/02 від 27.06.2002 та № RE-2455/02 від 26.04.2002, які позивач надав як додатки 2 та 3 до афідевіта від 08.07.2020.

Крім того, судом встановлено, що позивач з 2007 року активно здійснює свою діяльність, пов`язану із імпортом та дистрибуцією кави на територію України, що підтверджується долученими до матеріалів справи листами дистриб`юторів кави "Dallmayr" ТОВ "Метро Кеш енд Кері Україна", ТОВ "АТБ-Маркет", ТОВ "Продмаркет Трейд", контрактами, супровідними документами, афідевітом від 12.12.2019, відомостями з мережі Інтернет. Також позивачем підтверджено стале використання назви "ІНФОРМАЦІЯ_5", логотипу "ІНФОРМАЦІЯ_5" та твору образотворчого мистецтва " ІНФОРМАЦІЯ_2 на пакуванні власної продукції.

Разом з тим, судом встановлено, що Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" на підставі поданої ОСОБА_2 заявки № m201804258 від 21.02.2018 було зареєстровано комбіновану торговельну марку " ІНФОРМАЦІЯ_3 " за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 25.09.2018 для товарів 30 класу та послуг 30 і 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг , яка, згідно з твердженнями позивача, не відповідає умовам надання правової охорони та зареєстрована із порушенням прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. До об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг) (ч. 1 ст. 420 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" в редакції чинній на момент звернення позивача до суду (далі - "Закон про знаки") правова охорона надається торговельній марці, який не суперечить публічному порядку, загальновизнаним принципам моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 вищевказаного Закону про знаки не можуть отримати правову охорону торговельні марки, які, зокрема, можуть ввести в оману щодо товарів чи послуг, зокрема щодо їх властивості, якості, географічного походження або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Відповідно до ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованої торговельної марки умовам надання правової охорони; видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Керуючись наданими ст. 106 ЦПК України правами, позивачем був поданий висновок експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Належним та допустимим доказом у справах, пов`язаних з вирішенням спорів про визнанням недійсними свідоцтв про реєстрацію авторських прав на твір, є експертиза, оскільки питання, пов`язані із встановленням факту наявності чи відсутності критерію оригінальності твору (чи є твір результатом творчої праці), потребують спеціальних знань.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до висновку експерта № 57-06/20 від 14.08.2020 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, який міститься у матеріалах справи, встановлено наступне:

?"знак за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 25.09.2018, а саме його частина у вигляді зображувального елемента із зображенням фасаду будівлі, відтворює твір образотворчого мистецтва " ІНФОРМАЦІЯ_2;

?"знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо товару…";

?"знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо … особи, яка виробляє товар, а саме компанії Алоіс Даллмайр Каффе ОГ";

?"викладене дає підстави для висновку про те, що власником знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 при оформленні упаковки кави використано позначення компанії Алоіс Даллмайр Каффе ОГ, яка раніше почала використовувати їх у господарській діяльності, що призвело, за результатами проведеного опитування, до змішування з діяльністю компанії Алоіс Даллмайр Каффе ОГ".

Проаналізувавши надані докази, суд вважає за можливе в основу рішення покласти висновок експерта № 57-06/20 від 14.08.2020 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, який підготовлений відповідно до Закону України "Про судову експертизу" судовим експертом Соповою К.А.

З наданого висновку вбачається, що при проведенні дослідження експерту надавались матеріали, необхідні для повного дослідження порушених питань, у ньому міститься докладний опис проведених досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначеного висновку зі сторони відповідачів суду не надано, і наданий висновок не суперечить іншим матеріалам справи.

Суд також приймає до уваги поданий позивачем аналітичний звіт товариства з обмеженою відповідальністю "Градус Рісеч" від 14.05.2020 "Порівняльне дослідження упаковок кави", об`єктом якого було порівняння упаковок товару з нанесеною оспорюваною ТМ та товару позивача. За результатами соціологічного опитування споживачів кави в Україні було встановлено, що:

-83% споживачів вважають, що кава " Mr. Rich Espresso Premium " та кава " Mr. Rich Bavarian Chocolate ", на упаковці яких нанесено оспорювану ТМ, була виготовлена у Німеччині;

-у 76% опитаних споживачів кави складається враження, що така кава вироблена на замовлення німецької компанії, а 78% споживачів вважає, що дана кава була упакована в Німеччині;

-42% опитаних споживачів кави вважають, що у кави "Mr. Rich Espresso Monaco" в упаковці з нанесеною оспорюваною ТМ Відповідача-1 та кави "Dallmayr Prodomo" позивача один і той самий виробник;

-53% споживачів кави вважають, що можливо купити зернову каву "Mr. Rich Espresso Monaco" замість зернової кави "Dallmayr Prodomo" через схожість зовнішнього вигляду упаковок;

-79% вважають, що упаковки дуже схожі або скоріше схожі;

-порівнявши елементи упаковок кави, 72% споживачів кави відповіли, що логотипи кави "ІНФОРМАЦІЯ_3" та "ІНФОРМАЦІЯ_5" схожі між собою;

-89% опитаних вказали на схожість фасадів на упаковках кави "ІНФОРМАЦІЯ_3" та "ІНФОРМАЦІЯ_5".

Зважаючи на належність, допустимість, достовірність поданих позивачем доказів, а також на достатність і взаємний зв`язок поданих позивачем доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорювана ТМ є такою, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар, а саме позивача. Як наслідок цього, оспорювана ТМ суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, оскільки відповідно п. 8.1.3 Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Державного підприємства "Український інститут промислової власності" від 07.04.2014 № 91 передбачено, що "знак суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, якщо він … може ввести громадськість в оману".

Окрім того, судом встановлено, що оспорювана ТМ відтворює твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2" без згоди позивача як власника майнових авторських прав на вказаний твір. Таким чином, заявка на реєстрацію оспорюваної ТМ була подана з порушенням прав позивача, оскільки останній як власник виключних майнових авторських прав на твір ніколи не надавав Відповідачу-1 своєї згоди на використання твору, у тому числі шляхом його відтворення в оспорюваній ТМ. Відтак, права позивача при поданні заявки Відповідачем-1 на реєстрацію оспорюваної ТМ були порушені.

Беручи до уваги те, що оспорювана ТМ (1) відтворює твір мистецтва без згоди позивача як власника авторського права на твір; (2) є такою, що може ввести в оману щодо товару та особи, яка виробляє товар, а саме позивача; (3) є такою, що суперечить публічному порядку, принципам моралі та гуманності; (4) була подана із порушенням майнових авторських прав на твір позивача - свідоцтво України № НОМЕР_1 на оспорювану ТМ підлягає визнанню недійсним повністю відповідно до пп. а), в) п. 1 ст. 19 Закону про знаки.

Що стосується аргументів, викладених у відзивах Відповідача-2, то суд зазначає, що дотримання Відповідачем-2 формальної процедури прийняття рішення про реєстрацію оспорюваної ТМ не означає, що Відповідач-2 не допустив суттєвих помилок при проведенні кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) за заявкою на оспорювану ТМ, і, як наслідок, видачі свідоцтва на оспорювану ТМ з порушенням вимог Закону про знаки. Водночас наявність таких порушень належним чином підтверджена наданими позивачем доказами, що містяться у матеріалах справи.

Окрім того, у матеріалах справи наявні численні докази, що свідчать про оприлюднення твору образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2" в Україні щонайменше з 2007 р., тобто задовго до дати подання заявки на оспорювану ТМ. Це, в свою чергу, підтверджує відомість твору в Україні.

У той же час, Відповідач-2 не надав жодного доказу на спростування того, що оспорювана ТМ може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар, а саме позивача. Посилання Відповідача-2 на мотивовані заперечення Відповідача-1 проти заявок на торговельні марки № m201818295, № m201818296 не містять ані доказів активного використання оспорюваної ТМ, ані доказів обізнаності споживачів із оспорюваною ТМ, ані документально підтверджених доказів присутності значних обсягів кавової продукції під оспорюваною ТМ на ринку України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

При цьому суд зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав жодного доказу, на підставі якого суд міг би встановити наявність або відсутність обставин чи фактів, висловлених у письмових поясненнях вказаного відповідача.

У свою чергу, обраний позивачем спосіб захисту свої прав та інтересів відповідає приписам ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 4 ЦПК України, є законним та покликаний ефективно захистити порушені права та інтереси позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 16, 418, 499 Цивільного кодексу України, Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності" від 28.10.2022 № 943-р, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним повністю свідоцтво України № НОМЕР_1 на торговельну марку від 25.09.2018.

Зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) (01601, Україна, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка (Глазунова), 1) внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку від 25.09.2018 та здійснити публікацію відповідних відомостей про це в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.