Провадження №: 2-з/755/409/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2023 р. м .Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріли заяви про забезпечення позову, яка подана представником позивача - адвокатом Іванною Новіцькою, до відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

09 листопада 2023 року (вх.№57029) ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами:

« В порядку поділу майна подружжя виділити Позивачу та визнати за Позивачем право особистої приватної власності на наступне майно:

- майнові права на однокімнатну квартиру, загальною проектною площею 49,65 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (проектний), квартира АДРЕСА_2 (будівельна адреса);

- двокімнатну квартиру загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, що знаходиться за адресою:: АДРЕСА_3 »

Одночасно з позовною заявою, 09 листопада 2023 року (вх.№57030) до суду надійшла заява про забезпечення позову, подана представником позивача - адвокатом Іванною Новіцькою, обираючи заходи забезпечення позову позивач просить:

- накласти арешт на двокімнатну квартиру загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційн7ий номер майна -37639007;

- накласти заборону вчинення реєстраційних дій права власності на: однокімнатну квартиру, загальною проектною площею 47,15 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (проектний), квартира АДРЕСА_4 (будівельна адреса) та однокімнатну квартиру, загальною проектною площею 49,65 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (будівельна адреса)

10 листопада 2023 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про забезпечення позову передано в провадження судді Савлук Т.В.

13 листопада 2023 року вказану заяву було передано судді Савлук Т.В. відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді.

Вивчивши матеріли заяви разом з долученими до неї додатками на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства та визначення правил підсудності розгляду даної категорії заяв, суддя приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ч.1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Забезпечення позову - спеціальні заходи, передбачені цивільно-процесуальним законодавством. За заявою осіб, які беруть участь у справі, суддя або суд можуть вжити заходів щодо забезпечення позову. Забезпечення позову допускається у будь-якій стадії розвитку судочинства по справі, якщо невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересі, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів тощо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26-30 Цивільного процесуального кодексу України)

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Виходячи з положень ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз`яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. (така позиція викладена, у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі N 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі N 426/7217/18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо, до підсудності якого відноситься справа, визначити не можливо.

Виходячи зі змісті заяви про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Новіцька І.Л., просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є предметом позову про поділ майна подружжя, а саме:

- двокімнатну квартиру загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, що знаходиться за адресою:: АДРЕСА_3 , загальна вартість об`єкту оцінки - 2 000 000,00 гривень, територіально об`єкт нерухомого майна розташований в межах Дніпровського району міста Києва;

- однокімнатну квартиру, загальною проектною площею 49,65 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (будівельна адреса), загальна вартість об`єкту оцінки - 2 055 550,00 гривень, що еквівалентно 56580,00 доларів США (згідно Звіту про оцінку, долученого до позову), територіально об`єкт нерухомого майна розташований в межах Святошинського району міста Києва;

- однокімнатну квартиру, загальною проектною площею 49,65 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (будівельна адреса), загальна вартість об`єкту оцінки - 2 164 540,00 гривень, що еквівалентно 59580,00 доларів США (згідно Звіту про оцінку, долученого до позову), територіально об`єкт нерухомого майна розташований в межах Святошинського району міста Києва.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та/або альтернативної підсудності, визначені статями 27, 28 ЦПК України, і, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи положення ч.1 ст. 152 ЦПК України - заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається відповідно до загальних правил територіальної підсудності або за місцем предмету спору, якщо підсудність визначити неможливо, тобто в даному випадку, із урахуванням того, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити стосуються майна, яке є предметом спору, та більша частина якого знаходиться в Святошинському районі міста Києва, тому заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами виключної підсудності та має пред`являтись за місцезнаходженням більшої частини відповідного майна.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду заяви про забезпечення позову, яка подана представником позивача - адвокатом Іванною Новіцькою, до відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в межах юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, та з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України передає заяву для подальшого розгляду до Святошинського районного суду міста Києва, де розташовані два спірних об`єкта нерухомого майна з більшою вартістю, а саме: квартира АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2.

Керуючись статтями 2, 4, 31, 15, 152, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову, яка подана представником позивача - адвокатом Іванною Новіцькою, до відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - передати за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я: