Справа № 216/3984/18
Провадження 2-з/216/75/23
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

14 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю секретаря Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 216/3984/18, -

В С Т А Н О В И В :

13.11.2023 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 216/3984/1.

Просить суд скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року по цивільній справі №216/3984/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна Анастасія Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним, у вигляді арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_1 . Просить суд розглянути клопотання без участі відповідача та задовольнити його.

Свою заяву обґрунтовує тим, що ухвалою про прийняття справи до свого провадження від 12.11.2018 року суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна Анастасія Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним, вирішила прийняти позов до свого провадження. Справа була передана судді Бутенко М.В. до розгляду згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2018 року.

До цього, ухвалою від 25 липня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Онопченка Ю.В., було встановлено, що позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка подана до відкриття провадження у справі, шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 . Зустрічне забезпечення не застосовувалось.

Ухвалою суду від 28 липня 2023 року встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила провадження у справі закрити у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошеної померлою чи припинено юридичну особу, які були однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України суд постановив провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна Анастасія Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним, закрити.

Закриваючи провадження у справі, судом не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, та не знятий арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Обставини, які існували на момент забезпечення позову змінились на час розгляду клопотання. Отже, у відповідності з нормами процесуального права, у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.158 ЦПК України:

1. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

5. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

10. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

В свою чергу, жоден з вказаних критеріїв визначених ЄСПЛ, на даний час не можна розцінювати на користь залишення заборони відчуження застосовної щодо майна відповідача під час розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає, що оскільки ухвала суду про закриття справи не була оскаржена, набрала законної сили 15.08.2023 року, необхідність у заходах забезпечення позову, встановлених ухвалою Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2018 року, відпала, та оскільки накладений арешт є перешкодою для сторони відповідача, як власника нерухомого майна реалізовувати своє право власності.

Керуючись ст.ст.158 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позопо цивільній справі № 216/3984/18 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року по цивільній справі №216/3984/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна Анастасія Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним, у вигляді арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя М. В. БУТЕНКО