Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3776/23
Номер провадження у суді 2/216/1839/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тітенка Д.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні зали судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є її рідною тіткою та рідною сестрою відповідача.

Після смерті тітки залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, який належав їй на підставі договору купівлі продажу, будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Причини пропуску вважає поважними, оскільки мала проблеми зі станом здоров`я, через оголошені карантинні обмеження, через пандемію короновірусної хвороби, позивач була обмежена у праві звернутися до нотаріуса, крім того після оголошення, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану, нотаріус повідомила про відсутність необхідності подавати заяву в межах строку передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Окрім позивача, спадкоємцем за законом після смерті тітки є відповідач по справі, але вона заяву про прийняття спадщини не подавала.

Оскільки позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, вона вимушена звернутися до суду зі вказаним позовом.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та вирішено питання про витребування доказів.

28 липня 2023 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. надійшла копія спадкової справи на виконання ухвали суду в частині витребування доказів.

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи позивач повідомлена належним чином. При цьому, представником позивача подано до суду заяву, відповідно до змісту якої вона просить суд розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх.

Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, проте подала заяву, відповідно до змісту якого просить розглянути справу без її участі, позов визнала в повному обсязі. Також зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі.

ІІІ. Встановлені судом обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є рідною тіткою позивача по справі - ОСОБА_1 та рідною сестрою відповідача.

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу).

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, серія НОМЕР_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , уклали шлюб 14 лютого 1992 року, актовий запис про шлюб № 73, після реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_8 »

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть №1230, що підтверджено копією свідоцтва про смерть.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис по смерть № 394, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками позивача по справі ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , актовий запис про народження № 496.

Позивач по справі, 23 липня 1987 року уклала шлюб з ОСОБА_10 , актовий про шлюб № 1547, та змінила дівоче прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб.

Мати позивача - ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_13 , що підтверджено копією свідоцтва про народження.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу.

26 травня 2023 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але 01 червня 2023 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній факт прийняття спадщини та не була подана заява про прийняття спадщини після смерті тітки у строк визначений ст. 1270 ЦК України.

Окрім позивача, спадкоємцем за законом після смерті тітки є ОСОБА_2 , але вона із заявою про прийняття спадщини не зверталася, що вбачається з матеріалів спадкової справи.

ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Україна).

Згідно зі ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Особливості спадкування під час воєнного стану, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164. Так, п. 3 зазначеної постанови в редакції постанови КМУ № 209 від 06.03.2022, було установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою КМУ № 719 від 24.06.2022 були внесені зміни до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164, в результаті змін було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Зазначені зміни набули чинності 29.06.2022.

Таким чином, спадщина відкрилася 04.12.2021, позивач звернулася до нотаріальної контори 26.05.2023, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (статті 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Крім того, судом враховано, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України №64/2022 було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжується Указами Президента України до теперішнього часу.

Суд приймає до уваги, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: мала проблеми зі здоров`я; через оголошені карантинні обмеження впроваджені у зв`язку з пандемією короновірусної хвороби; у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає, що зазначені обставини зумовили істотні труднощі для позивача щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових справ. Об`єктивно, всі вказані обставини могли позбавити позивача можливості подати заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законодавством строку.

Наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи, що пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку є незначним та з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому суд враховує, до початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову від 01.08.2023, отриману судом 04.09.2023.

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 2 ст. 206 ЦПК України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Керуючись статтями 76, 81, 206, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, Україна, тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

4. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В.Цимбалістенко