Справа № 350/1578/22
Провадження № 22-ц/4808/951/23
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретар Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Хрущ Олени Володимирівни на рішення Рожнятівського районного суду від 26 травня 2023 року у складі судді Бейка А. М., ухвалене в селищі Рожнятові Івано-Франківської області, повний текст якого складено 02 червня 2023 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідно до договору № 200КК від 19 листопада 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30 000 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 листопада 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 січня 2016 року. Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на день смерті ОСОБА_2 була заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 481,87 євро, з яких: 22 507,62 євро заборгованість за кредитом, 37 256,13 євро заборгованість за відсотками, 54 718,12 євро заборгованість за пенею. В порядку виконання вимог статті 1281 ЦК України банком 14 вересня 2020 року було надіслано спадкоємцям померлого претензію до Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори. 09 жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано відповідь приватного нотаріуса Котелко С. Д., в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1 . Тому 27 липня 2021 року до цього спадкоємця було направлено лист претензію, яка залишена без виконання.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 481,87 євро, що за курсом 32,14 грн. складає 3 679 447,30 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 травня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Хрущ О. В., посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 47 345,54 євро скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення банком строків, визначених статтею 1281 ЦК України, оскільки зазначена норма закону не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті, у передбачений законом строк, інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів спадкодавця. Пред`явлення своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса, не суперечить приписам частини 2 статті 1281 ЦК України. На виконання вимог статті 1281 ЦК України банком 14 вересня 2020 року була направлена претензія кредитора до нотаріальної контори. При цьому посилання суду на те, що приватний нотаріус не вчинив дій щодо повідомлення спадкоємця про надходження претензій від кредитора не свідчить про невиконання банком обов`язку встановленого статтею 1281 ЦК України, адже такі дії перебувають поза межами відповідальності та контролю банку. А отже банк виконав вимоги статті 1281 ЦК України, своєчасно пред`явивши вимоги до спадкоємця шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

Також вказує, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, зокрема, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець. Натомість ОСОБА_1 не надала належних доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту. А тому вважає, що у суду були відсутні підстави для відмови в позові в частині стягнення заборгованості у розмірі 47 345,54 євро, що була наявною на момент закінчення строку кредитування 18 листопада 2012 року та не була надалі погашена.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи неодноразово була повідомлена судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Данильченко О. О., яка просила скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 200КК від 19 листопада 2007 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 30 000 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 листопада 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

03 вересня 2020 року позивач направив претензію кредитора № 7BGIFLES01YU03 до Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити чи заводилася спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, надіслати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого, а також відомості про осіб (ПІБ та адреса), які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

Листом від 01 жовтня 2020 року №115/02-14 приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С. Д. повідомила АТ КБ «ПриватБанк», що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 61/2018. Спадкоємцем першої черги є дружина померлого ОСОБА_3 .

Згідно з матеріалами спадкової справи № 61/2018, заведеної 14 червня 2018 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С. В., відповідачка ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. 14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом від 26 червня 2018 року приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які розташовані на території Сваричівської сільської ради.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про становлення факту та визнання права власності на спадкове майно. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельні паї: земельні ділянки, площею 0,2000 га, вартістю 4 864,82 грн. та земельну ділянку площею 0,2231 га, вартістю 5 426,71 грн., які належали її чоловіку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 липня 2021 року банк надіслав відповідачці лист-претензію, з вимогою сплатити заборгованість ОСОБА_3 за договором у розмірі 114 481,87 євро.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк для пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину, оскільки претензія кредитора № 7BGIFLES01YU03 від 03 вересня 2020 року відсутня в матеріалах спадкової справи, та, оскільки банк дізнався про наявність спадкоємців з відповіді приватного нотаріусу від 09 жовтня 2020 року, лист-претензія від 27 липня 2021 року надіслана відповідачці після спливу передбаченого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, а відтак банк належним чином не пред`явив свої вимоги до спадкоємця.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга, третя статті 1281 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

У справі, що переглядається, застосуванню підлягає строк, визначений частиною 2 статті 1281 ЦК України, а саме, шість місяців, який є преклюзивним.

Хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів спадкоємців, які прийняли спадщину.

Виходячи зі змісту статті 1281 ЦК України, допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Зі змісту претензії кредитора № 7BGIFLES01YU03 від 03 вересня 2020 року, адресованої нотаріусу, чітко убачається кореспондуючий обов`язок спадкоємців погасити борг спадкодавця.

У цій претензії міститься прохання АТ КБ «ПриватБанк» повідомити, чи зверталися спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини, а також прохання повідомити спадкоємців про наявність боргу. При цьому у тексті вказаної заяви вказано, що несплачений борг по отриманому ОСОБА_2 кредиту складає 114 481,87 євро тому підстав вважати, що вказана претензія містить інформаційний характер та не є вимогою в розумінні статті 1281 ЦК України не має.

При цьому відсутність вказаної претензії у матеріалах спадкової справи № 61/2018 не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 приватним нотаріусом Котелко С. Д. було відмовлено 26 червня 2018 року, а претензію № 7BGIFLES01YU03 було надіслано банком до Другої рожнятівської державної нотаріальної контори 03 вересня 2020 року, тобто через два роки після цього.

Отже, правове значення для справи має встановлення чи у встановлений законом строк АТ КБ «ПриватБанк» пред`явило вимоги до спадкоємців боржника, надіславши претензію кредитора № 7BGIFLES01YU03 від 03 вересня 2020 року.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що встановлений законом шестимісячний строк необхідно відраховувати з моменту направлення банком листа-претензії від 27 липня 2021 року безпосередньо відповідачці ОСОБА_1 є помилковим, а відтак оскаржуване рішення необхідно скасувати.

З письмових пояснень представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих апеляційному суду 09 листопада 2023 року вбачається, що про смерть ОСОБА_2 банку стало відомо під час відпрацювання заборгованості за кредитом.

Проте будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували звернення позивача із вимогою до спадкоємців (претензію кредитора № 7BGIFLES01YU03 від 03 вересня 2020 року) у встановлений законом шестимісячний строк після отримання інформації про смерть боржника, позивачем суду першої інстанції не надано.

Не надано таких доказів й апеляційному суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника у встановлений законом строк, передбачений частиною 2 статті 1281 ЦК України, а тому кредитне зобов`язання є припиненим в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Хрущ Олени Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 26 травня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська