Справа № 456/3974/22
Провадження № 2/456/297/2023
РІШЕННЯ

іменем України

10 листопада 2023 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони у справі:

неповнолітня позивачка ОСОБА_1 ;

законна представниця неповнолітньої позивачки ОСОБА_2 ;

відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області;

відповідачка 2 ОСОБА_3 ;

зміст позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно та визнання права на спадщину у порядку спадкування за законом;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, за правилами загального позовного провадження, за участю неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , її законної представниці ОСОБА_2 , їх представника адвоката Гороха В.В., а також представниці відповідачки 2 ОСОБА_3 адвокатки Пилипів О.В., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку представництва, котре за законом здійснює її мати ОСОБА_2 , 16.11.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області за захистом своїх майнових та житлових прав як неповнолітньої особи, з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 15392, в якій просить суд ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки» в частині оформлення права власності та видачі її дідусеві ОСОБА_4 свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого її дідусеві ОСОБА_4 виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року та зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42, визнання за нею права на спадщину, до складу котрої входить частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належала її померлій бабусі ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги, з урахуванням обставин, наведених у відповідях на відзиви на позовну заяву, обґрунтовано тим, що нині покійні дідусь та бабуся неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час перебування у період з 1949 року у зареєстрованому шлюбі, зокрема у 1975 році, збудували житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, у котрому й проживали кожен до дня їх смерті. Враховуючи ту обставину, що вказане домоволодіння збудоване згаданим подружжям за час шлюбу, то таке майно є спільною сумісною власністю згаданого подружжя. Першою із згаданого подружжя померла бабуся ОСОБА_5 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки, розпорядження на випадок своєї смерті остання не зробила, й після її смерті відкрилася спадщина за законом на частину вказаного домоволодіння, котру у рівних частинах, тобто по кожний, прийняли спадкоємці чоловік, а батько неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 та їх син, а батько неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_6 .. У свою чергу, дідусь неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 76 років, розпорядившись за життя належними йому частинами вказаного домоволодіння на користь іншого свого сина ОСОБА_7 , склавши 01.10.1998 року відповідний заповіт. Таким чином, право на вказане домоволодіння після смерті подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перейшло до двох їх синів, зокрема до сина ОСОБА_7 на частини у порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а дідуся неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 , та до сина ОСОБА_6 на частину у порядку спадкування за законом після смерті матері, а бабусі неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 .. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 45 років помер старший син згаданого погруддя ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44 роки помер молодший син згаданого подружжя ОСОБА_6 , обоє за життя відповідного розпорядження щодо належних їм прав та обов`язків не зробили. Таким чином, після смерті ОСОБА_6 , який є батьком неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 та, відповідно, чоловіком її законної представниці ОСОБА_2 , відкрилася спадщина за законом на належну йому частину вказаного домоволодіння, й таку спадщину прийняли як його дружина ОСОБА_2 , так і їх дочка ОСОБА_1 .. Проте, оформити своє право на спадщину після смерті батька ОСОБА_6 неповнолітня позивачка ОСОБА_1 не може, оскільки таке її право, як і право її матері ОСОБА_2 , не визнається відповідачем 1 Стрийською районною військовою адміністрацією Львівської області, яка є правонаступником виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області, та оспорюється відповідачкою 2 ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею частин вказаного домоволодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , оскільки остання вважає, що успадкувала вказане домоволодіння не лише у наведеній частині, а в цілому. Це пов`язано з тим, що дідусь неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 за життя, проте вже після смерті своєї дружини, а бабусі неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 , зокрема у 1995 році, оформив усі права на вказане домоволодіння виключно на себе, не врахувавши частку сина, а батька неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_6 у вказаному домоволодінні, про що отримав свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, котре було видане виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки», після чого зареєстроване в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42. Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 вважає такі акти незаконними, виходячи з того, що вони прийняті та видані відповідно за відсутності документів, котрі б підтверджували належність вказаного домоволодіння її дідусеві ОСОБА_4 одноосібно, як і за відсутності необхідного на той час мотивованого висновку Стрийського міжміського бюро технічної інвентаризації про це. За таких обставин, а також виходячи з того, що житлове приміщення у вказаному домоволодінні є єдиним наявним у неї житлом, неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , на підставі положень статей 15-16, 261, 1216-1218, 1226, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. 112 ЦК Української РСР, ст. 22 КпШС Української РСР, та статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», звернулася за захистом своїх невизнаних майнових та житлових прав до суду із вищевказаною позовною заявою в обраний нею спосіб захисту, котрий, на її переконання, у даному випадку є ефективним, а саме про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно та визнання права на спадщину у порядку спадкування за законом.

Відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області, яка є правонаступником виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області, у запропоновані строк та порядку, а саме 03.01.2023 року, подав відзив на позовну заяву (том 1, а. с. 93-98), що був зареєстрований в діловодстві Стрийського міськрайонного суду Львівської області за вх. № 99, в якому викладено позицію на заперечення проти задоволення позовних вимог у частині пред`явлених до нього вимог. Заперечення цього відповідача проти позову обґрунтовані прийняттям виконавчим комітетом Стрийської районної ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року рішення за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки», котрим з-поміж іншого, оформлено за дідусем неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 право власності на вказане домоволодіння із видачею відповідного свідоцтва про право особистої власності, у межах наданих повноважень та діючого на час його прийняття законодавства. Так, зокрема, таке рішення прийнято на підставі рішення Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області від 17.02.1995 року за № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 », котре у встановленому порядку, до часу його реалізації, не було визнано незаконним й скасоване, а також на підставі усіх необхідних документів та висновку бюро технічної інвентаризації. Будь-яких ознак протиправності чи незаконності обох цих рішень не спостерігається, до того ж, обидва рішення реалізовані у встановленому порядку, що унеможливлює їх скасування після реалізації. Зазначається також цим відповідачем й про те, що за неповнолітньою позивачкою ОСОБА_1 не може бути визнано після смерті її батька ОСОБА_6 право на спадщину у складі частини вказаного домоволодіння, так як останній, будучи спадкоємцем після смерті своєї матері, а бабусі неповнолітньої позивачки, ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 , не набув право на частину вказаного домоволодіння, відповідно, таке право не може перейти й до його спадкоємиць, однією з котрих є неповнолітня позивачка ОСОБА_1 як його дочка.

Відповідачка 2 ОСОБА_3 , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Пилипів О.В., 30.12.2022 року, у запропоновані строк та порядку, подала відзив на позовну заяву (том 1, а. с. 67-69), що був зареєстрований в діловодстві Стрийського міськрайонного суду Львівської області за вх. № 17583, в якому викладено позицію на заперечення проти задоволення позовних вимог у частині пред`явлених до неї вимог. Заперечення цієї відповідачки проти позову обґрунтовані встановленням Львівським апеляційним судом при винесенні 13.10.2020 року постанови у справі за єдиним унікальним номером 456/4192/19 та номером апеляційного провадження 22-ц/811/1960/20 за позовною заявою ОСОБА_2 , яка також діяла в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 та Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання права власності на частини нерухомого майна колгоспного двору в порядку спадкування за законом, визнання незаконним свідоцтва про право особистої власності на будинок та його скасування, а також Стрийським міськрайоним судом Львівської області при ухваленні 27.10.2022 року рішення у справі за єдиним унікальним номером 456/2979/21 та номером провадження 2/456/265/2022 за позовною заявою ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , до Стрийської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та визнання права власності на частину житлового будинку з приналежними майном у порядку спадкування за законом, обставин щодо законності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого дідусеві неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року та зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42, як і щодо неприйняття батьком неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 спадщини за законом після смерті його матері, а бабусі неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 , як і щодо не входження до складу спадщини після смерті останньої частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Названі вище судові рішення, після їх перегляду в касаційному та апеляційному порядку відповідно, набрали законної сили, а тому встановлені у них обставини, котрі безпосередньо стосуються даної справи, повинні бути враховані судом у даній справі при ухваленні рішення. Тому, на переконання зазначеної відповідачки, жодні майнові чи житлові права неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , у даному випадку не порушені.

Заяви та клопотання сторін у справі.

Відповідачка 2 ОСОБА_3 у порядку представництва, котре за довіреністю здійснює ОСОБА_8 , 14.12.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 16888, про ознайомлення з матеріалами цієї справи.

Відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області 07.02.2023 року, скориставшись засобами електронного зв`язку, подала у Стрийський міськрайоний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована діловодстві за вх. № ЕП-446, про проведення підготовчого засідання у цій справі за відсутності уповноваженого представника.

Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Горох В.В., 08.02.2023 року, під час підготовчого засідання, подала клопотання про витребування доказів.

Відповідачка 2 ОСОБА_3 у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Пилипів О.В., 26.03.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 4125, про ознайомлення з матеріалами цієї справи.

Відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області 31.03.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайоний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована діловодстві за вх. № 5143, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника.

Відповідачка 2 ОСОБА_3 у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Пилипів О.В., 17.05.2023 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7962, про продовження перерви у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

Відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області 22.05.2023 року, скориставшись засобами електронного зв`язку, подала у Стрийський міськрайоний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована діловодстві за вх. № ЕП-1570, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника.

Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре за законом здійснює її мати ОСОБА_2 , 03.07.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 10782, про продовження перерви у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті, у зв`язку із зайнятістю її представника адвоката Гороха В.В. в іншому судовому процесі.

Відповідач 1 Стрийська районна військова адміністрація Львівської області 03.07.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайоний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована діловодстві за вх. № 10788, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника.

Відповідачка 2 ОСОБА_3 у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Пилипів О.В., 06.09.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 15086, про долучення до матеріалів цієї справи документів, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Інших заяв чи клопотань від сторін цієї справи у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, котрі б перешкоджали здійсненню судового розгляду цієї справи по суті та котрі б залишилися не вирішеними, до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.11.2022 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання однієї з відповідачів ОСОБА_3 , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 22.12.2022 року, 14:00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 22.12.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час наступного підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 08.02.2023 року, 12:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 08.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цю цивільну справу до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання з розгляду цієї справи по суті 31.03.2023 року о 12:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Витребувано від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» належно засвідчену копію інвентаризаційної та реєстраційної справ, заведених щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні, котре було призначене на 31.03.2023 року о 12:00 год., розпочато з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, судом здійснено доповідь про зміст позовних вимог та заперечень проти позову, надано можливість присутнім учасникам справи виступити із вступним словом та надати пояснення по суті справи, після чого судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про оголошення перерви у судовому зсіданні щодо розгляду цієї справи по суті до 22.05.2023 року, 10:00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 22.05.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву до 03.07.2023 року, 10:00 год., у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання адвокатки Пилипів О.В..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 03.07.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву до 22.09.2023 року, 11:30 год., у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання адвоката Гороха В.В..

У судовому засіданні, котре було призначене на 22.09.2023 року о 11:30 год., продовжено з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, зокрема судом здійснено дослідження усіх зібраних у справі письмових доказів, заслухано присутніх учасників справи щодо зауважень з вказаного приводу та доповнень, після чого з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами було завершено, а судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження перерви у судовому зсіданні перед судовими дебатами до 10.11.2023 року, 12:00 год..

У судовому засіданні, котре було призначене на 10.11.2023 року о 12:00 год., судом надано можливість присутнім учасникам справи виступити із промовами у судових дебатах, заслухано їх репліки, після чого суд залишився у нарадчій кімнаті для ухвалення рішення (вступної та резолютивної частини рішення).

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення та/чи невизнання майнових та/чи житлових прав неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 за пред`явленими нею позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідачів Стрийської районної військової адміністрації Львівської області, ОСОБА_3 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Присутніми під час судового розгляду цієї справи по суті учасниками справи у наданих ними поясненнях, як і в позовній заяві, відзивах обох відповідачів на позовну заяву, відповідях неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 на відзиви обох відповідачів на позовну заяву та інших наявних у матеріалах цієї справи заявах процесуального характеру, визнаються, а отже в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, ті обставини, згідно з котрими неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44 роки у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, та, відповідно, онукою його батьків ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 76 років у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області. У свою чергу, відповідачка 2 ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 45 років у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, та приходиться ОСОБА_6 рідним братом, тобто є ще одним сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 76 років у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки у с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області. Між спадкоємицями обох вказаних синів, а саме між неповнолітньою позивачкою ОСОБА_1 , її матір`ю ОСОБА_2 як спадкоємицями після смерті ОСОБА_6 , та відповідачкою 2 ОСОБА_3 як спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 , виник та вже давно існує спір з приводу спадщини у складі садибного житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , з приналежними до нього будівлями та спорудами, котрий ті за життя успадкували та/чи могли успадкувати після смерті своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Встановлено, що справи з приводу врегулювання такого спору між неповнолітньою позивачкою ОСОБА_1 , її матір`ю ОСОБА_2 як спадкоємицями після смерті ОСОБА_6 , та відповідачкою 2 ОСОБА_3 як спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 , з приводу спадщини у складі вказаного домоволодіння, розглядаються та розглядалися судами не однократно із ухваленням за результатами розгляду частини з цих справ відповідних рішень, котрі вже набрали законної сили.

Так, постановою Львівського апеляційного суду від 13.10.2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 456/4192/19 та номером провадження 2/456/375/2020 (копія міститься у справі, том 1, а. с. 76-82), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , яка діяла у своїх інтересах та в інтересах на той час ще малолітньої дочки ОСОБА_1 , до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області та ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання права власності на частину нерухомого майна колгоспного двору в порядку спадкування за законом, визнання незаконним свідоцтва про право особистої власності на будинок та його скасування.

У вказаній справі суди дійшли висновку, що ОСОБА_4 не працював у колгоспі та не був його членом, а його дружина ОСОБА_5 була членом колгоспу та працювала у ньому з 01.01.1950 року по 31.12.1989 року, тому були наявні підстави для віднесення домоволодіння по АДРЕСА_1 , до суспільної групи «колгоспний двір». Разом із тим, починаючи з 1990 року, ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_5 не відносились до працюючих членів колгоспу, а тому з 1990 року вказане господарство втратило статус колгоспного двору, а відтак, відсутні підстави вважати, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року та зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42, є незаконним, як і відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 прийняв спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 , оскільки на той час вказане домоволодіння не відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Тобто, як Львівським апеляційним судом, так і Верховним Судом, у вказаній справі встановлено відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 прийняв спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 .. Суди у вказаній справі констатували, що оскільки відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 прийняв спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , то відсутні підстави також й вважати, що ОСОБА_6 успадкував частину вказаного домоволодіння після смерті матері ОСОБА_5 ..

У свою чергу, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12.06.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 456/2979/21 та номером провадження 2/456/265/2022 (копія міститься у справі, том 1, а. с. 70-73, том 2, а. с. 26-30), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , яка діяла у своїх інтересах та в інтересах на той час неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , до Стрийської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та визнання права власності на частину житлового будинку з приналежним майном в порядку спадкування за законом.

У вказаній справі суди дійшли висновку, що оскільки ОСОБА_6 не успадкував частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_5 , то ця частка у вказаному домоволодінні не входить до спадкової маси після смерті матері ОСОБА_5 , у зв`язку з чим й були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , яка діяла у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , про визначення розміру частки покійної ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності подружжя на вказане домоволодіння, зокрема в частині, та, як наслідок, визнання за ОСОБА_2 і неповнолітньою ОСОБА_1 права власності по 1/8 частки кожній на вказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .. Суди у вказаній справі також констатували, що законність свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого ОСОБА_4 виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року та зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42, вже була предметом судового перегляду, за результатами якого вже згаданими вище постановою Львівського апеляційного суду від 13.10.2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 456/4192/19 та номером провадження 2/456/375/2020, у задоволенні позовних вимог про визнання цього свідоцтва незаконним та його скасування відмовлено.

Судом у межах даної справи встановлено, що підставою для видачі ОСОБА_4 23.03.1995 року виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, зареєстрованого у подальшому в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42 (копія міститься у справі, том 1, а. с. 28), послужило у відповідній частині рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки» (копія міститься у справі, том 1, а. с. 29-31), а його ухваленню передувало ухвалення Йосиповицькою сільською радою Стрийського району Львівської області 17.02.1995 року рішення за № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 » (копія міститься у справі, том 1, а. с. 90), у котрому зазначена рада вважала доцільним оформити право власності на вказане домоволодіння та просити виконавчий комітет Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області затвердити назване рішення й видати відповідне свідоцтво про право власності ОСОБА_4 , а Стрийське міжміське бюро технічної інвентаризації просити провести реєстрацію вказаного домоволодіння.

Обидва рішення згаданих органів місцевого самоврядування вичерпали свою дію їх виконанням, зокрема рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки» виконане у спосіб видачі ОСОБА_4 23.03.1995 року свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та його реєстрацією 03.05.1995 року в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації, а рішення Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області від 17.02.1995 року за № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 » виконане, власне, у спосіб ухвалення виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області зазначеного вище рішення.

Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані з оформленням нині покійним дідусем неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок по АДРЕСА_1 , регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі ЦК Української РСР 1963 року), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами, чинними на час ухвалення виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області рішення від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки» та видачі ним 23.03.1995 року нині покійному ОСОБА_4 свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

У свою чергу, встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані з правом неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 на спадкування, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства, чинними на час відкриття спадщини, у даному випадку чинними станом на 15.06.2015 року, котрий є днем смерті спадкодавця ОСОБА_6 , про визнання права на спадщину після смерті якого йдеться.

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч. 1 ст. 20 ЦК України).

У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття (ч. 4 ст. 261 ЦК України).

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

В силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом усіх черг.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу.

В силу ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 912/2797/21 та номером провадження 12-32гс22 звертає увагу, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи, оскільки таке рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачеві ефективно відновити свої порушені та/чи невизнані права (подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21.08.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 911/3681/17 та номером провадження 12-97гс19, від 11.02.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 922/614/19 та номером провадження 12-157гс19, від 28.09.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 483/448/20 та номером провадження 14-206цс21. Велика Палата Верховного Суду уже зазначала, що під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом або про визнання недійсним договору), не допускається відмова в позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 587/430/16-ц та номером провадження 14-104цс19, від 04.12.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 917/1739/17 та номером провадження 12-161гс19, від 11.09.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 487/10132/14-ц та номером провадження 14-364цс19 та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 359/3373/16-ц та номером провадження 14-2цс21).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за результатами розгляду цієї справи.

Незважаючи на той доконаний факт, що рішення Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області від 17.02.1995 року за № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 », як і рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 23.03.1995 року за № 36 «Про реєстрацію та оформлення права власності на будинки», станом на дату звернення до суду неповнолітньою позивачкою ОСОБА_1 із вищевказаним позовом давно вже вичерпали свою дію їх виконанням, суд, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23.11.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 359/3373/16-ц та номером провадження 14-2цс21 щодо обов`язковості надання оцінки рішенням органів місцевого самоврядування незалежно від їх оскарження та їх виконання, та все ж надаючи відповідну оцінку таким рішенням згаданих органів місцевого самоврядування, не вбачає об`єктивних підстав вважати, що такі рішення були ухвалені з істотним порушенням вимог діючих на час такого ухвалення положень ЦК Української РСР 1963 року, Закону Української СРСР «Про власність в СРСР», як і Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року.

З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.07.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 912/2797/21 та номером провадження 12-32гс22 щодо неналежного способу захисту прав особи за пред`явленою вимогою про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано, як і враховуючи констатацію законності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого ОСОБА_4 виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 23.03.1995 року та зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05.1995 року за № 42, що вже перевірялося на цей предмет Львівським апеляційним судом та Верховним Судом у справі за єдиним унікальним номером 456/4192/19 та номером провадження 2/456/375/2020, суд переконаний, що у задоволенні позовних вимог неповнолітньої ОСОБА_1 , інтереси якої за законом представляє ОСОБА_2 , у частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, а також визнання недійсним виданого на підставі такого рішення свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, належить відмовити.

Так як рішеннями судів у цивільних справах за єдиним унікальним номером 456/4192/19 та номером провадження 2/456/375/2020, за єдиним унікальним номером 456/2979/21 та номером провадження 2/456/265/2022, що набрали законної сили, в яких приймали участь ОСОБА_2 , яка діяла також і в інтересах своєї малолітньої/неповнолітньої дочки ОСОБА_1 (неповнолітня позивачка у даній справі), а також ОСОБА_3 (відповідачка 2 у даній справі), в обох цих справах у їх взаємозв`язку встановлено обставини неприйняття ОСОБА_6 спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_5 та, відповідно, не успадкування та/чи неоформлення ним після смерті матері ОСОБА_5 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , як і встановлено відсутність підстав для визначення розміру частки покійної ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності подружжя на вказане домоволодіння, то такі вже встановлені обставини, котрі безпосередньо стосуються як неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 та її законної представниці ОСОБА_2 , так і відповідачки 2 ОСОБА_3 , не можуть ще раз доказуватися при розгляді даної справи й суд не вважає за можливе переоцінювати надані сторонами у цій справі аналогічні докази, на підставі котрих такі обставини були встановлені.

Оскільки за нині покійною бабусею неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 не був визначений розмір частки у праві спільної сумісної власності їх з чоловіком, а нині покійним дідусем неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 подружжя на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , як і є беззаперечно встановленими ті обставини, що нині покійний батько неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 за життя не прийняв та/чи не оформив спадщину після смерті матері ОСОБА_5 у вигляді частини вказаного домоволодіння, то, відповідно, й не має підстав стверджувати про наявність у неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 як дочки зазначеного спадкодавця, права на цю спадщину після його смерті, та відповідно про порушення та/чи невизнання такого її майнового та/чи житлового права. Підсумовуючи, неповнолітній позивачці ОСОБА_9 , інтереси якої за законом представляє ОСОБА_2 , слід також відмовити й у задоволенні її вимоги про визнання права на спадщину у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ..

Отож, пред`явлені позовні неповнолітньою ОСОБА_1 , інтереси якої за законом представляє ОСОБА_2 , до Стрийської районної військової адміністрації Львівської області та ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно та визнання права на спадщину у порядку спадкування за законом, не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви на підставі пункту 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки звернулася до суду за захистом своїх житлових та спадкових справ як неповнолітньої особи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, понесених відповідачкою 2 ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, котрі свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідачкою 2 ОСОБА_3 у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Пилипів О.В., до клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу приєднано договір про надання правничої допомоги від 20.12.2022 року за № 18/22, укладений між нею та адвокаткою Пилипів О.В. (копія міститься у справі, том 2, а. с. 21), додаткову угоду № 1 від 04.09.2023 року до названого договору (копія міститься у справі, том 2, а. с. 22), довіреність від 09.09.2020 року на вчинення дій (копія міститься у справі, том 2, а. с. 23), а також акт здачі-приймання наданої правничої допомоги від 04.09.2023 року (міститься у справі, том 2, а. с. 25) із квитанцією до прибуткового касового ордера від 04.09.2023 року за № 14 на суму 10 000 грн. (міститься у справі, том 2, а. с. 24) згідно названого договору. За змістом цих документів, під час виконання доручення клієнта зазначеною адвокаткою було надано ряд адвокатських послуг для захисту та в інтересах відповідачки 2 ОСОБА_3 , із зазначенням кількості затраченого часу роботи.

Водночас щодо визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України співмірності такого розміру з складністю справи та виконаних адвокткою ОСОБА_10 робіт (наданих послуг); часом, витраченим зазначеною адвокаткою на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих зазначеною адвокаткою послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі відповідачкою 2 ОСОБА_3 вимог вищенаведеної норми, що є наслідком застосування положень цього Кодексу для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому, на переконання суду, на користь цієї відповідачки достатнім буде стягнути судові витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.. При цьому судом взято до уваги, що неповнолітня позивачка ОСОБА_1 , виходячи з дати подання клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, була позбавлена можливості подати свої міркування з цього приводу й клопотати перед судом про зменшення розміру цих судових витрат, зокрема звернути увагу на неспівмірність їх розміру, однак це, на переконання суду, не може впливати на відшкодування згаданих витрат відповідачці 2 ОСОБА_3 в адекватному розмірі.

Отже, загальний розмір судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачкою 2 ОСОБА_3 професійної правничої допомоги, котрі підлягають їй до відшкодування, становить 5 000 грн.. Такі судові витрати, на підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України, слід компенсувати відповідачці 2 ОСОБА_3 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки неповнолітню позивачку ОСОБА_1 , якій відмовлено у позові повністю, звільнено від сплати судових витрат.

Доказів понесення сторонами у цій справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати відповідачкою 2 ОСОБА_3 витрат за отриману професійну правничу допомогу, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 2, 4-5, 10, 12-13, 76-82, 89-90, 95, 133, 137, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог неповнолітньої ОСОБА_1 , інтереси якої за законом представляє ОСОБА_2 , до Стрийської районної військової адміністрації Львівської області та ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно та визнання права на спадщину у порядку спадкування за законом, - відмовити у повному обсязі.

У зв`язку із звільненням неповнолітньої ОСОБА_1 , якій відмовлено у зволенні її позовних вимог у повному обсязі, від сплати судових витрат, та, оскільки, інше не передбачено законом, судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачкою ОСОБА_3 , з урахуванням їх зменшення судом, зокрема у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., компенсувати останній за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що має місце у данному випадку, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Неповнолітня позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Законна представниця неповнолітньої позивачки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Стрийська районна військова адміністрація Львівської області; місцезнаходження юридичної особи: вул. С. Бандери, 28, м. Стрий, Львівська область, 82400; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056428.

Відповідачка 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Дата складення повного судового рішення: 16 листопада 2023 року.

Суддя Володимир МИКИТИН