ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/921/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Дідух М.Є.

з участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Трача В.І., стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трача Віктора Івановича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року, постановлену суддею Марциновською І.В. у справі №1915/17157/2012 за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Руслана Володимировича у межах виконавчого провадження №52481868,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В. у межах виконавчого провадження №52481868 з примусового виконання виконавчого листа №1915/17157/2012, виданого 17 жовтня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку відмовлено повністю.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В. в межах виконавчого провадження №52481868 під час примусового виконання виконавчого листа №1915/17157/2012, виданого 17.10.2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Трач В.І. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що процесуальні строки звернення із скаргою на дії державного виконавця пропущені не з вини ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Трача В.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, стягувача ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

З матеріалів справи вбачається, що про наявність оскаржуваних постанов старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В Мокренському Р.П. стало відомо в травні 2023 року після блокування його карткових рахунків у ПАТ «ПриватБанк». Також скаржник зазначив, що 22 травня 2023 року звернувся до відповідного відділу державної виконавчої служби з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а 14 червня 2023 року такі матеріали були надані йому для ознайомлення.

Отже, саме з 14 червня 2023 року почався перебіг 10-денного строку для звернення із скаргою, визначений у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Із скаргою на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В., Мокренський Р.В. звернувся 14 серпня 2023 року.

Як на поважну причину пропуску 10-денного строку звернення в суд, ОСОБА_1 зазначив ту обставину, що він уже звертався 21 липня 2023 року з аналогічною скаргою в суд, не заявивши клопотання про поновлення пропущеного ним строку, тому така скарга ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2023 року була йому повернута без розгляду. Тому вважає, що 10-денний строк звернення в суд із скаргою на дії державного виконавця пропущено не з його вини.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 15 серпня 2023 року прийшов до вірного висновку про те, що станом на момент первісного подання заяви 21 липня 2023 року строк на звернення з такою заявою уже був пропущений, і скаржник не зазначив жодних поважних причин пропуску даного строку як на момент первісного подання скарги 21 липня 2023 року, так і вдруге подавши аналогічну скаргу 14 серпня 2023 року.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 пропустив визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця і не вказав поважних причин пропуску цього строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги без розгляду.

Не зазначено таких поважних причин пропуску строку на подання скарги на дії державного виконавця і в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені у лютому 2023 року, про вчинення таких дій ОСОБА_1 не був обізнаний, а тому процесуальні строки пропущені не з його вини, суд першої інстанції не зясував жодної обставини дотримання скаржником процесуального строку та не врахував прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів оцінює критично та зазначає наступне.

ОСОБА_1 вказував, що дізнався про блокування його банківських рахунків у травні 2023 року, 22 травня 2023 року звернувся до відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, і 14 червня 2023 року такі матеріали були надані йому для ознайомлення.

Початок перебігу 10-денного строку на оскарження дій державного виконавця суд обчислює з моменту ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження.

Отже, 10-денний строк на подання скарги на дії державного виконавця закінчився 26 червня 2023 року (оскільки 24 червня 2023 року припадало на вихідний день суботу).

Первісно скарга на дії державного виконавця була подана до суду 21 липня 2023 року.

ОСОБА_3 та його представник як у первісній скарзі від 21 липня 2023 року, так і в повторно поданій скарзі 14 серпня 2023 року не зазначили жодних поважних причин, які перешкоджали подати скаргу у визначений законом 10-денний строк, а тому відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску зазначеного строку та його поновлення.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трача Віктора Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.