УХВАЛА

19 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/1203/22

провадження № 22-з/4809/85/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Світловодський міський голова Маліцький Андрій Іванович, Світловодська міська рада, Світловодське міське комунальне підприємство «Комбінат комунальних послуг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяви ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який представляє інтереси Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича, Світловодської міської ради, Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року у складі судді Іващенко В.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича, Світловодської міської ради Кіровоградської області, Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційні скарги Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича, Світловодської міської ради, Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» задоволено частково. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року в частині позовних вимог до Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича закрито. В іншій частині позовних вимог рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року залишено без змін.

В судовому засіданні 28.09.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного суду.

До початку судового засідання, 28.09.2023 представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про компенсацію судових витрат, пов?язаних з розглядом справи, в якій зазначив, що докази розміру витрат будуть надані протягом п?яти днів після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції. До заяви додано лише ордер про надання правничої (правової) допомоги.

03.10.2023 до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача просив стягнути зі Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п?ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. які він поніс у зв?язку зі сплатою гонорару (винагороди) адвокату Обрізківу Ігорю Володимировичу відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 85 від 19.06.2023 року та додатку № 1 до цього Договору.

04.10.2023 представник Світловодського міського голови ОСОБА_4 ОСОБА_3 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача (повернення з бюджету) суми судового збору сплаченого ОСОБА_4 при подачі апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду сторона позивача та сторона відповідача підтримали свої заяви.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених клопотань, колегія суддів вважає, що подані заяви задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому ч. 9 ст. 83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Статтею 183 ЦПК України передбачено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Згідно з ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто, порушення стороною позивача приписів ч. 2 ст. 183 ЦПК України, а саме, не направлення відповідачам доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат на правову допомогу, позбавляє іншу сторону (відповідача) можливості підготувати та подати до суду відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надав копію договору про надання професійної правничої допомоги від 19 червня 2023 року, укладеного між ним та ОСОБА_1 , копію акту приймання-передачі правових послуг від 29.09.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги № 85 від 19.06.2023, згідно з яким позивач має понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п?ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 15 від 26.07.2013, копію ордера на надання правничої допомоги серії ВА № 1056209 від 22.06.2023 року, копію квитанції № 3 до прибуткового касового ордера від 29.09.2023.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 183 ЦПК України до заяви не було додано доказів направлення вказаних документів іншим учасникам справи, що позбавляє сторону відповідачів можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, пов?язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції слід відмовити.

Щодо заяви представника Світловодського міського голови Маліцького А.І. Гонтар В.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача (повернення з бюджету) суми судового збору сплаченого ОСОБА_4 при подачі апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу Світловодського міського голови Маліцького А.І. залишив без руху з підстав несплати судового збору. Відповідачу було запропоновано сплатити судовий збір у вказаному розмірі та за належними реквізитами.

23 травня 2023 року до апеляційного суду через систему «Елетронний суд» на виконання зазначеної ухвали надійшла заява представника відповідача - Гонтара В.М., до якої додано платіжне доручення № 0.0..1 від 19.05.2023 про сплату судового збору в сумі 4465 грн 50 коп.

За таких обставин, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 червня 2023 року було відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Світловодського міського голови Маліцького А.І.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Саме суд повинен перевірити, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, які додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містять відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені законом, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд, і неподання стороною вказаних судом виписок не може бути підставою для повернення позовної заяви, як такої, що не відповідає встановленим вимогам.

Згідно Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України за квитанцією № 0.0..1 від 19.05.2023 зараховано сплачений судовий збір у сумі 4465,50 грн., вказано призначення платежу *;101;00000000; 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) Справа № 401/1203/22 ОСОБА_4 , травня 2023 платник/ініціатор ОСОБА_5 .

Стороною відповідача не надано доказів на здійснення повноважень ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 .

Пунктом 5 частини 1 та частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, а згідно наданої представником відповідача ОСОБА_3 квитанції та виписки про зарахування коштів платником є не ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 , яка не є уповноваженою на це особою, клопотання про повернення судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяв ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який представляє інтереси Світловодського міського голови Маліцького Андрія Івановича про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич