Справа № 570/1619/23
Номер провадження 2/570/680/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції,

представника відповідача адвоката Теперика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені через наявну заборгованість зі сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. з відповідача було стягнуто аліменти в сумі 2000 грн., щомісячно, на кожну дитину з дня подачі позовної заяви (05.02.2021 р.) і до досягнення дітьми повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем, вбачається, що боржник ніяким чином не реагує на покладені на нього зобов`язання. Тому згідно ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню, і за розрахунком позивачки ця пеня складає суму 54 203,42 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників.

Представник відповідача адвокат Теперик О.В. подав до суду відзив. Зазначає, що відповідач позов не визнає. У відповідь на його адвокатський запит було отримано довідку, згідно якої відповідач відбував покарання у колонії з 12.10.2022 р. по 26.07.2023 р. Відповідно до наказу №49/АГ-22 від 31.10.2022 р. ОСОБА_2 був призначений на роботу каменотесом в дільницю ДРОК №1. За період працевлаштування із заробітку засудженого відраховувалися аліменти. Несплата у повному обсязі аліментів, визначених рішенням суду залежала від об`єктивних обставин, які полягали у тому, що засуджений позбавлений можливості заробляти більший розмір доходу ніж визначений відповідним штатним розписом на таку посаду. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачкою ОСОБА_1 подано клопотання, в якому вона вказує, що з довідки №08-6-22/3-04 від 15.07.2022 р. вбачається, що ОСОБА_2 за період перебування в ДУ не звертався із заявою з метою працевлаштування до адміністрації установи, хоча таке право та можливість було передбачено законодавцем, зокрема ст.16 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», заборони слідчого судді чи прокурора в особовій справі відповідача немає, а це свідчить лише про те, що обставин, які обмежували дії відповідача, відсутні.

Після набрання законної сили вироку Березнівського районного суду, вже в статусі засудженого до позбавлення волі, переведений для відбування покарання в ДУ «Катеринівська виправна колонія №46», де працевлаштований, однак дохід не достатній, аби сплачувати аліменти, та перебуваючи в ДУ «Катеринівська виправна колонія №46», відповідач власноруч за своїм підписом подав заяву з проханням працевлаштувати його, де вказав, що зобов`язання по аліментам в нього відсутні, це свідчить про наявний умисел. В іншому випадку, відповідно до п.2 ст.118 КВК України «Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості», адміністрація повинна була забезпечити таку можливість (робочий день в межах 8 годин), або ж повідомити про поважну причину для відмови.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити.

Відповідач у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки його вини у виникненні вказаної заборгованості по аліментах немає через неможливість працевлаштування та отримання відповідного заробітку у зв`язку з перебуванням у місцях позбавлення волі. Пояснює, що він не приховув від установи виконання покарання про наявність у нього обов`язку щодо стягнення аліментів, якби він намагався ухилятися від цього обов`язку, то взагалі б не йшов на роботу.

Представник відповідача адвокат Теперик О.В. у судовому засіданні підтримав відзив та просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 05.02.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.03.2023 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на 01.03.2023 року розмір заборгованості становить 84 628, 57 грн.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.4 ст.17 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно п.1. ч.1ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.03.2023 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на 01 березня 2023 року розмір заборгованості становить 84 628, 57 грн.

Згідно з наданим позивачкою розрахунку загальна сума пені, що визначена за період з березня по липень 2021 р., становить 54203,42 грн.

Як вбачається з повідомлення №10/3096 від 05.10.2023 р., виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку державної установи "Катеринівська виправна колонія (№ 46)", засудженому ОСОБА_2 , 1979 р.н., за час перебування в установі нарахована заробітна плата, яка складала: листопад 2022 року - 1077 грн. 50 коп.

грудень 2022 року - 719 грн. 56 коп.

січень 2023 року - 1615 грн. 60 коп.

лютий 2023 року - 1818 грн. 27 коп.

квітень 2023 року - 2644 грн. 02 коп.

травень 2023 року - 1263 грн. 61 коп.

Постанова ВП №65745717 від 13.03.2023 р. на суму 84628,57 грн. надійшла в установу 29.03.2023 р. за вх. №773. У квітні 2023 р. на виконання постанови утримано із заробітку ОСОБА_2 1064,22 грн., у травні 2023 р. 508,61 грн. Зазначені кошти були перераховані на адресу відділу ДВС у м. Рівне.

Засуджений ОСОБА_2 вибув до державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» Рівненської області 26.07.2023 р.

Отже та обставина, що відповідач ОСОБА_2 утримувався під вартою з 26.11.2020 р. в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» (відповідь начальника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» від 15.07.2022 р.), з 13.10.2022 р. відбував покарання в ДУ "Катеринівська виправна колонія № 46" (довідка ВП (№46) від 04.10.2023 р. №7/3095) та з 26.07.2023 року вибув до ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)" Рівненської області та твердження у зв`язку з цим про неможливість працевлаштуватись не свідчить про відсутність його вини у виникненні боргу зі сплати аліментів.

Адже відповідач не доклав усіх зусиль щодо того, щоб отримати роботу та мати доходи і, відповідно, у повному обсязі виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів.

Так, при прибутті до ДУ "Катеринівська виправна колонія (№ 46)" відповідач за поданою ним заявою був працевлаштований, про що подані сторонами докази. Однак, при поданні заяви про працевлаштування він не вказав, що у нього є борг зі сплати аліментів.

За положеннями ч.1 ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

За положеннями ч.2 ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Позивачка зазначає про те, що якби відповідач повідомив би адміністрацію виправної колонії про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, то його б працевлаштували на роботу із тими умовами праці, які надавали б можливість отримувати відповідачу більший заробіток.

З такими доводами позивачки суд погоджується.

Зазначена обставина не була спростована стороною відповідача.

Відповідачу було відомо, що з нього стягуються аліменти, а також про наявність заборгованості за їх несплату. Відсутність в установі виконання покарань виконавчого листа про стягнення з нього аліментів не була перешкодою для зазначення відповідних відомостей у заяві про прийняття на роботу.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, і така заборгованість виникла з його вини. А тому суд вбачає підстави для застосування ст. 196 СК України.

Позивачка надала суду розрахунок, згідно якого сума неустойки (пені) складає 54 203,42 грн., що не перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач чи його представник не подали суду альтернативний розрахунок, а тому у суду немає підстав для неприйняття до уваги доводів позивачки щодо наявного розміру неустойки (пені).

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат (сплата судового збору), то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів - задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 54 203 (п`ятдесят чотири тисячі двісті три) грн. 42 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період березень-липень 2021 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 28.09.2007 р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ "Городоцький виправний центр (№ 131)", с. Городок Рівненського району Рівненської області.

Повне судове рішення складено 06.11.2023 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.