Провадження № 22-з/801/167/23
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Оніщук В. В.
УХВАЛА

16 листопада 2023 рокуСправа № 127/12114/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Васильняка Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала вказана справа.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 листопада 2023 року було прийнято відмову ОСОБА_2 від позову, рішення суду першої інстанції визнано нечинним, провадження у справі закрито.

06 листопада 2023 року адвокат Васильняк Р. І. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат, яка була повернута йому без розгляду ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

09 листопада 2023 року адвокат Васильняк Р. І. повторно звернувся до суду із вказаною заявою.

Заява вмотивована тим, що на думку сторони відповідача, ОСОБА_2 відмовився від позову, достовірно розуміючи безпідставність своїх вимог, а отже є підстави для стягнення з нього судових витрат, понесених відповідачем у суді першої та апеляційної інстанції на підставі частин 3, 5 ст. 142 ЦПК України.

15 листопада 2023 року від представника ОСОБА_2 надійшла заява, у якій той зазначає, що заявлені представником відповідача витрати на правничу допомогу не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості.

Так, на думку, представника позивача адвокатом Уманця Д. А. було порушено строки на звернення із заявою, факт зловживання позивачем своїми правами є недоведеним.

Також позивачем не було отримано відзиву на позовну заяву, у якому відповідач заявляв про розмір понесених ним судових витрат.

Окрім того розмір заявлених витрат є неспівмірним із витраченим часом на ведення справи.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Із матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_1 під час розгляду справи у Вінницькому міському суді Вінницької області та Вінницькому апеляційному суді представляв адвокат Васильняк Р. І. на підставі Договору про надання правничої допомоги № 4 від 25 травня 2023 року та Договору про надання правничої допомоги № 6 від 29 серпня 2023 року та ордерів на надання правничої (правової) допомоги (том 1, а. с. 84-88, 165-167).

Відповідно до п. 6 вказаних Договорів розмір гонорару адвоката за участь у розгляді цієї справи є фіксованим та становить 5 000 грн в суді першої інстанції та 5 000 грн в суді апеляційної інстанції. Сторони підтверджують факт проведення розрахунку відповідною розпискою або актом.

У відзиві на позовну заяву адвокат Васильняк Р. І. заявляв про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. До відзиву був долучений Договір про надання правничої допомоги № 4 від 25 травня 2023 року, ордер, платіжну інструкцію на суму 5 000 грн (а. с. 91, том 1) та Акт № 8 приймання-передачі наданих послуг Договору про надання правничої допомоги № 4 від 25 травня 2023 року датований 01 червня 2023 року (а. с. 90, том 1), згідно із яким адвокат Васильняк Р. І. з 25 травня 2023 року по 01 червня 2023 року надав ОСОБА_1 юридичні послуги, а саме:

-ознайомлення із матеріалами позовної заяви (тривалість - 2 годин; вартість - 1 000 грн);

-підготовка відзиву на позовну заяву, формування та подання документів до суду, у тому числі щодо витрат на правничу допомогу (тривалість - 8 годин, вартість - 4 000 грн).

Також про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн адвокат Васильняк Р. І. заявляв у відзиві на апеляційну скаргу, до якого також долучив договір, ордер, платіжну інструкцію на суму 5 000 грн (а. с. 170, том 1) та Акт № 12 приймання-передачі наданих послуг Договору про надання правничої допомоги № 6 від 29 серпня 2023 року датований 03 вересня 2023 року (а. с. 168, том 1), згідно із яким адвокат Васильняк Р. І. з 29 серпня 2023 року по 03 вересня 2023 року надав ОСОБА_1 юридичні послуги, а саме:

-ознайомлення із матеріалами апеляційної скарги (тривалість - 2 годин; вартість - 1 000 грн);

-підготовка відзиву на апеляційну скаргу, формування та подання документів до суду, у тому числі щодо витрат на правничу допомогу (тривалість - 8 годин, вартість - 4 000 грн).

З огляду на це колегія суддів вважає, що строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не був пропущений стороною відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що відзиви на позовну заяву та апеляційну скаргу разом із вказаними додатками надсилалися позивачу 02 червня 2023 року та 03 вересня 2023 року відповідно, на підтвердження чого адвокатом Васильняком Р. І. надані відповідні докази (а. с. 69-70, 171, том 1), відтак твердження представника позивача про те, що той не отримував відзиву на позовну заяву не заслуговують на увагу, адже стороною відповідача його процесуальні обов`язки були виконані.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.

За змістом ч. 3, 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених ч. 3-5 ст. 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що у разі закриття судом провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат.

Апеляційний суд зазначає, що провадження у справі має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи. Зокрема, суд першої інстанції перевіряє подання позовної заяви до суду з додержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття провадження тощо. З цією процесуальною дією суду пов`язано право відповідача, як учасника справи, подати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, в якому відповідач викладає заперечення проти позову, надає докази у справі.

Тобто надання відзиву на позовну заяву є реалізацією принципу змагальності сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 та ст. 12 ЦПК України).

Подача позовної заяви та відкриття провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності позовної заяви.

Тому і у випадку закриття провадження у справі мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з позовом та відкриттям провадження у справі.

У такому випадку в суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала позовну заяву, оскільки така особа реалізує своє право на звернення до суду, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності про відмову від позову, усвідомлюючи наслідки такої відмови.

Отже, у разі закриття провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала позов, від такого позову, унеможливлюється повторне звернення цієї особи до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття провадження поданням відзиву, понесли судові витрати, оскільки, у цьому випадку, звернулися за правничою допомогою до адвоката (ст. 15 ЦПК України), а відтак могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні позову.

Тому у випадку закриття провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Аналогічних висновків, проте з підстав відмови апелянта від поданої ним апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У своїй заяві про відмову у стягненні судових витрат із позивача адвокат Кайдашов В. С., зокрема, зазначив про неспівмірність заявленого розміру судових витрат. Усі документи, що надані представником відповідача до суду апеляційної інстанції, повністю дублюють документи, що складені та подані ним до суду першої інстанції, а тому відсутні підстави вважати, що представник відповідача вживав будь-яких нових заходів для захисту його інтересів.

Такі твердження представника позивача, на думку колегії суду є підставними, адже зі змісту відзиву на апеляційну скаргу чітко прослідковується, що він фактично дублює відзив на позовну заяву.

Крім того заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що звернення до суду із позовом та відмова від заявленого позову є правом особи, факт реалізації свого законного права не може вважатися зловживанням. Сторона на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, одним з яких є і право позивача на відмову від позову.

Із урахуванням викладеного, виходячи з обсягу наданої правової допомоги, предмету спору, критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також розумності їх розміру, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн понесених ним судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 1 000 грн понесених ним витрат на правничу допомогу в апеляційному суді, що разом становить 6 000 грн.

Керуючись ч. 9 ст. 10, ч. ч. 3, 8, 9 ст. 141, ч. ч. 3, 5 ст. 142, ч. ч. 1, 3 ст. 246, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 368, ст. 381 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

ухвалив:

Заяву адвоката Васильняка Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 000 (шість тисяч) гривень понесених ним при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій судових витрат на правничу допомогу.

Додаткова ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький