Справа № 536/1815/23
Провадження №2/524/2538/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі головуючого судді Предоляк О.С., розглянувши в м Кременчуці в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк»,третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів ,-

ВСТАНОВИВ

У серпні 2023 року адвокат Безсмертний С.М. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом до АТ «Сенс Банк» ,третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та, на підставі статті 1212 ЦК України, стягнути 243131, 82 грн. як безпідставно набуті кошти. В обґрунтування позову зазначає, що 09.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17425 згідно якого стягнуто з нього на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 53620.92 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №66656052. Посилаючись на вказані обставини, а також, щодо порушення приватним нотаріусом ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», відсутня безспірна заборгованість просить визнати виконавчий напис, зареєстровані в реєстрі за № 81958 від 09.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню Крім того, за повідомленням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. за виконавчим провадженням на виконання виконавчого напису нотаріуса з боржника стягнуто 24 313, 82 грн. вказана сума набута банком без достатніх підстав та підлягає поверненню як безпідставно набуті кошти.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалою суду від 21.09.2023 року вжито заходи по забезпеченню позову.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та отримані

20.10.2023 року відповідачем АТ «Сенс Банк » подано відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позову. Позов в частині стягнення сум з банку в порядку ст. 1212 ЦК України вважає безпідставним. Стверджує, з довідки наданої приватним виконавцем банком набуто на виконання виконавчого напису нотаріуса 21 7839,85 грн., 2 573, 97 грн. є винагорода та витрати виконавчого провадження. Звертає увагу, що норми статті 1212 ЦК України застосовуються виключно до позадоговірних зобов`язань. Натомість, між банком та боржником існують договірні правовідносини - укладений кредитний договір, на виконання якого виданий виконавчий напис нотаріусом. Щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відповідач категорично заперечує. Оскілок позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком. Відповідач заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у відповідності ч 1 ст 191 ЦПК України у задоволенні останніх необхідно відмовити за необґрунтованістю або мають бути зменшені.

Дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17425 згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа - банк» ( правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» ) заборгованість за кредитним договором у сумі 53620, 92 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №68171357.Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача сум заборгованості, стягнення яких здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач не погодився із існуванням заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 1.1, 3.1, 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок проте,що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, наявності нотаріально посвідченого кредитного договору, як і не надано доказів на підтвердження виникнення у відповідача права вимоги до позивача.

Крім того, суду не надано доказів направлення боржнику вимог про погашення заборгованості із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р.№ 662«Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на яку посилається відповідач, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Згідно з правовим висновком,викладеним в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87,88Закону України«Про нотаріат» та Переліку документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, виконавчий напис вчинено за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору.

Окремо, позивачем пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення 24313,82 грн. стягнутих за виконавчим написом №17425 від 09.07.2021 року.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Оскільки виконавчий напис №17425 від 09.07.2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

В постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20, викладена правова позиція, відповідно до якої судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 10.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. з позивача на користь відповідача стягнуті грошові кошти по виконавчому провадженню ; 66656052 в сумі 24 313, 82 грн. з яких на користь стягувача перераховано 21 739, 85 грн., стягнута основна винагорода приватного виконавця 2173, 97 грн та витрати виконавчого справдження 400 грн. (а.с. 15-20)

За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти 21 739, 85 грн.

Доводи відзиву, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, і підставою набуття кошті відповідачем був не скасований судом виконавчий напис, а наявна заборгованість останнього за кредитним договором, який підлягає виконанню та є правовою підставою для їх зарахування в рахунок погашення заборгованості, є неспроможним, оскільки саме факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. Обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08вересня 2021 року в справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21).

Щодо позову в частині стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 2ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Разом з тим, частиною 8ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 7184 грн.

Представник позивача просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Так, 30.12.2022 позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Безсмертним С.М, До позову долучено додаток №1 відповідно до якого за підготування документів стосовно визнання виконавчого напису нотаріуса № 17425 від 09.07.2021 таким, що не підлягає виконанню. Повернення коштів та супровід судового провадження обумовлена вартість 4500 грн. надано акт виконаних послуг від 18.08.2023 в якому зазначено яка юридична послуга була надана клієнту, кількість годин потрачених на послуги, вартість юридичної послуги. Загальна вартість наданих послуг за вказаним розрахунком 4500 грн. Адвокатом Безсмертним С.М прийнято від ОСОБА_2 на підставі договору пр. надання правової допомоги 4500 грн про зо видана квитанція до прибуткового касового ордеру.

Представник відповідача АТ «Сенс Банк» подав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність з предметом та ціною позову

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI).Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Враховуючи наведене та положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача є обґрунтованими. Гонорар у розмірі 4 500 грн., визначений адвокатом, не є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності, ціни позову, а також результатів розгляду такої справи, заяви відповідача

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача неповхідно стягнути у повернення сплачених судових витрат пропорційно до задоволеним позовним вимогам ( 89, 41% ) 2570,34 грн. судового збору (1073. 60+536,80+959.95) та 4023,45грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-15,76,82,258,259,263,265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» ,третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів - задовольнити частково .

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17425 від 09.07.2021 згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 53 620,92грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 21 739, 85 грн та у повернення сплачених судових витрат: судового збору у сумі 2570,34 грн. та 4023,45грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 2573,97 грн

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м Кременчука від 21.09.2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1

Відповідач акціонерне товариство «Сенс Банк» місцезнаходження м Київ вул. Велика Васильківська, 100

Суддя Олена Предоляк