Справа № 165/2357/22
Провадження № 2/165/120/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
01 листопада 2023 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ушакова М.М.,
з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на утримання квартири,-
05 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення права користування житлом, зобов`язання звільнити житлове приміщення, стягнення витрат на утримання квартири.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що являється власником квартири АДРЕСА_1 , яку придбала за особисті кошти, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 12.01.1996, копією реєстраційного посвідчення виданого Волинським бюро технічної інвентаризації 06.02.1996, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У даній квартирі з 28.01.1999 зареєстрований бувший чоловік відповідач ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та суду пояснили, що позивач у спірній квартирі не проживала, відповідач проживав у квартирі однак не сплачував кошти за комунальні послуги. Тому просять стягнути з відповідача 7865,49 грн. сплачених позивачем коштів за отримані відповідачем одноосібно комунальні послуги, які позивач сплатила дізнавшись про заборгованість.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково, лише на 1/2 частину, оскільки квартира є спільною власністю позивача та відповідача.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , позивач ОСОБА_1 є його сестрою, яка після побиття її ОСОБА_4 проживала разом з дочкою у нього до часу коли ОСОБА_4 був відселений з квартири. Також зазначив, що ОСОБА_4 у даній квартирі встановив свій замок. Йому відомо, що на дану квартиру було оформлено субсидію.
Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, покази свідка, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 1996 року (а.с.12, 13, 18-19, 20).
Із будинкової книги, довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/бідинку осіб №144 від 22.01.2020 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.14-16, 17).
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.21).

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 28 січня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу, на підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнено від призначеного судом покарання у виді штрафу, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду (а.с.22-23).

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18 липня 2022 року видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , встановлено тимчасові обмеження прав терміном на 6 місяців з покладеним на нього обов`язків: заборонити наближатись ближче ніж на 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити йому перебувати в місці проживання ОСОБА_1 та місці проживання дочки ОСОБА_6 (а.с.24-25).

Із рахунків на оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 вставнолено, що платежі здійснювались лише у січні та лютому 2021 року, а також в липні 2022 року, а з березня 2021 року по червень 2022 року наявна заборгованість по платі комунальних послуг та платежі за вказаний період не сплачувались (а.с.26-35, 36, 83).

Із квитанцій від 29.07.2022, 11.08.2022 встановлено, що ОСОБА_1 здійснила оплату за комунальні послуги відповідно на суми 2307,36 грн., 17187,14 грн., 413,26 грн., 1712,00 грн., 1212,99 грн., 111,14 грн., 214,00 грн. (а.с.37-42, 84-85).

Із довідок про розмір отриманої субсидії у грошовій формі встановлено, що за перід з 01.01.2020 по 31.12.2020 отримано житлових субсидій на суму 522,44 грн., за перід з 01.01.2022 по 31.07.2022 отримано житлових субсидій на суму 8482,89 грн., за перід з 01.01.2021 по 31.12.2021 отримано житлових субсидій на суму 6809,81 грн. (а.с.78-80).

У відповідності до положень ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилу квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, і зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно з чинним законодавством всі співвласники зобов`язані нести витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, незалежно від факту проживання у належній їм на праві власності квартирі.

Відповідно до частини 3 статті 156 ЖК України члени сімї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Згідно із ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька боржників, то кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17, провадження №14-325цс18 викладено правову позицію, що майно набуте подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 2020 рік, рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 листопада 2020 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208158547 від 05.05.2020 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: І-4276, виданого 12.01.1996 Нововолинською державною нотаріальною конторою, реєстраційне посвідчення серії та номер 1679, видане 06.02.1996 Волинським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 107.

Судом встановлено, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 . За таких обставин, оскільки в судовому засіданні не доведено зворотнього, презюмується, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 понесла витрати по оплаті комунальних послуг за період з січня 2021 року по липень 2022 року в розмірі 7865,49 грн., що підтверджується платіжними квитанціями.

Згідно з чинним законодавством всі співвласники зобов`язані нести витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, незалежно від факту проживання у належній їм на праві власності квартирі.

Сторони на праві спільної сумісної власності подружжя є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язані нести тягар по управлінню, утриманню та збереженню спільного майна, незалежно від факту проживання у ній.

Як вбачається із наведеного стороною позивача розрахунку (а.с.82), правильності якого не заперечила сторона відповідача, позивачем ОСОБА_1 було витрачено коштів по оплаті комунальних послуг за період з з січня 2021 року по липень 2022 року включно в розмірі 7865,49 грн. Тобто відповідач ОСОБА_4 , виходячи із 1/2 частки власності у вищезазначеній квартирі, повинен був сплатити 3932,75 грн., із розрахунку: 7865,49 грн. : 2 = 3932,75 грн.

Виходячи з того, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт понесення нею витрат саме на утримання спільної квартири, вона має право на повернення їй відповідачем половину витрат понесених на утримання та збереження спільного майна, тому суд враховуючи вищенаведене стягує з відповідача ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 кошти, сплачені нею на утримання спільної квартири АДРЕСА_3 за період з січня 2021 року по липень 2022 року включно в розмірі 3932,75 грн.

Частиною першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною десятою статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають в користь позивача частково, пропорційно до задоволених позовних вимог понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу в розмірі 2992,40 грн. (992,40 грн. судового збору + 2000,00 грн. правничої допомоги), що підтверджується документально.

Складання повного тексту рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України було відкладено на десять днів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, на підставі ст. ст. 67, 151, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 322, 355, 360, 369, 540 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 кошти, сплачені на утримання спільної квартири АДРЕСА_3 за період з січня 2021 року по липень 2022 року включно в розмірі 3932 (три тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн. 75 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 2992 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. понесених по справі судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку доВолинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 10.11.2023.

Головуючий суддя М.М. Ушаков