Справа № 401/1086/23 Провадження № 2-др/401/12/23
08 листопада 2023 року м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Мельничика Ю.С.,
з участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську заяву представника позивача адвоката Сичова Антона Юрійовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу,
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2023 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2021 року.

Рішенням суду ухвалено розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2021 року, який укладено між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (майбутній продавець) та ОСОБА_1 (майбутній покупець), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубченко Р.О., зареєстрований в реєстрі за №2170.

Також, рішенням суду ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 1286461 (один мільйон двісті вісімдесят шість тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 44 коп. внесеної передоплати, та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штраф в розмірі 27000 (двадцять сім тисяч) грн.

Крім того, вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами в частині судового збору.

16 жовтня 2023 року представник позивача адвокат Сичов А.Ю. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 100 000 грн. У своїй заяві представник позивача зазначає, що у даній справі розмір судових витрат Позивача складається з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до Договору про надання правничої допомоги №06/03-23 від 06.03.2023, укладеного з адвокатом Сичовим А. Ю. Відповідно до умов вказаного договору, позивачу станом на день подання цієї заяви надано послуг адвокатом на суму 24 300,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі послуг від 10.10.2023 року. Вказані послуг в сумі 21 000,00 грн. були сплачені Позивачем відповідно до квитанції від 06.03.2023 року шляхом передоплати. В сумі 3 300,00 грн. надані послуги мають бути оплачені в строк до 31.12.2024 року (п. 2.7. Договору). Крім того, відповідно до п.п. 2.1., 2.8. Договору, сторони погодили гонорар успіху в розмірі 20% від суми присудженої на користь Клієнта, що виходячи з ціни позову становить 262 692,28 грн., і вказана сума має бути сплачена Клієнтом на користь Адвоката в 5-денний строк від дати набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, у випадку задоволення позову судові витрати позивача за Договором про надання правничої допомоги складуть 286 992,28 грн., разом з тим, оскільки позивачем в позовній заяві зазначено орієнтовний розмір судових витрат в розмірі 100000 грн., позивач вважає за можливе просити суд стягнути судові витрати в розмірі 100000 грн.

23 жовтня 2023 року представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат та професійну правничу допомогу. В обґрунтуванні заяви зазначив,що даний спір не с складним, не потребує багато витраченого часу, тобто заявлена сума не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат в нинішніх умовах війни країни та складності ведення господарської діяльності підприємств, відповідно заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеною. Крім того, стягнення гонорару є явно неспівмірним: ані із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ані із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ані із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Також посилається на те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху». Таким чином, представник відповідача просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи та заяви, оцінивши надані представником позивача докази, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сичов А.Ю., відповідно до положень ст. 134 ЦПК України, у позовній заяві визначив попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000 грн.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч. 1,2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, 09 жовтня 2023 року представник позивача, відповідно до положень ч.8 ст. 141 ЦПК України, у судовому засіданні зробив відповідну заяву про розподіл судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, а саме 16 жовтня 2023 року, представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат у справі, та посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються з 100 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача подав до суду: 1) копію договору про надання правової допомоги №06/03-23 від 06.03.2023; 2) копія рахунку; 3) копію акта приймання-передачі послуг від 10.10.2023; 4) копія платіжної інструкції від 31.03.2023.

Як вбачається з матеріалів заяви, 06 березня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Сичовим А.Ю. укладено договір №06/03-23 про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір).

Згідно п.2.1 Договору, сторони за надання правничої допомоги встановили погодинну оплату у розмірі 1800 грн./год, та гонорар успіху у розмірі 20% відсотків від суми присудженої суми до стягнення відповідно до рішення суду. Обсяг наданої правничої допомоги, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних адвоката про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань.

На підставі виставленого адвокатом рахунку від 31 березня 2023 року, позивачем сплачено передоплату за договором про надання правничої допомоги №06/03-23 від 06.03.2023 у розмірі 21 000 грн., що підтверджується копіями рахунку та платіжної інструкції від 31.03.2023.

Згідно акту приймання-передачі послуг №1010 від 10 жовтня 2023 року до Договору, адвокатом було надано, а клієнтом прийнято послуги з надання правничої допомоги вартістю 24300 грн.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Згідно з п.1, п.2 ч.2, ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Вказані висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у по справі № 904/4507/18.

Крім того суд зазначає, що відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18.

Отже, склад витрат, повязаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц та постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №329/766/18 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено в подальшому, що також відповідає положенням п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зміст заяв сторін щодо ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що витрати на правову допомогу у даній справі в розмірі 100 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене, та проаналізувавши надані докази на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, їх обсяг, суд вважає, що відображений у акті прийому-передачі від 10.10.2023 року обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, тому суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем у даній справі, до 24 300 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 300 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені до кожного з відповідачів у повному обсязі, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу по 12 150 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141-142, 246, 260, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Сичова Антона Юрійовича про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2021 року задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 150 (дванадцять тисяч сто пятдесят) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 150 (дванадцять тисяч сто пятдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом