РІШЕННЯ

іменем України

02 листопада 2023 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Яворського С.Й.

за участю секретаря с/з Козак О. В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису, суд

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу щодо заінтересованої особи ОСОБА_3 обмежувального припису строком на шість місяців із визначенням певних тимчасових обмежень його прав, зокрема:

- заборонити кривднику ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити кривднику ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та місця роботи постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити кривднику ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

- заборонити кривднику ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

Заяву мотивує тим, що з квітня 2007 року до 24.01.2023 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу заінтересована особа ОСОБА_3 продовжує проживати разом із заявником ОСОБА_1 , їхнім неповнолітнім сином та донькою, а також матір`ю заявниці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зазначені особи зареєстровані та співвласниками якої є. Повнолітній син проживає окремо. Впродовж подружнього життя і після розірвання шлюбу заінтересована особа ОСОБА_3 систематично вчиняв та продовжує вчиняти домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо заявника ОСОБА_1 , їхньої спільної доньки. Як правило, конфлікти провокує, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, систематично конфліктує із матір`ю заявниці ОСОБА_4 . Для провокування конфліктів використовує молодшого сина. Вчиняючи скандали в присутності спільних дітей, ОСОБА_3 ображає заявницю та їхню спільну доньку нецензурною лайкою, погрожує застосуванням фізичного насильства та застосовує таке. Зазначена поведінка ОСОБА_3 також пов`язана із його патологічною ревністю заявниці, у зв`язку із чим неодноразово звинувачував останню у зрадах. Крім того, заінтересована особа ОСОБА_3 постійно переслідує заявницю, приходить до неї на роботу, де ображає перед колегами, надсилає постійні образливі та непристойні повідомлення на телефон. Вказана поведінка ОСОБА_3 викликають у заявниці побоювання за свою безпеки та безпеку дітей, емоційну невпевненість та нездатність себе захистити. У зв`язку із зазначеною поведінкою ОСОБА_3 заявниця змушена була неодноразово звертатись до працівників поліції, за результатами яких було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП (прийнято постанову суду від 10.11.2022 року) та термінові заборонні приписи, згідно яких до кривдника застосовано певні заборони. Однак, незважаючи на вжиті заходи заінтересована особа ОСОБА_3 продовжує протиправну поведінку.

А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулась до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити.

Заявник та її представник в судовому засіданні подану заяву підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ній, та просили таку задовольнити. Крім того, заявник додатково пояснила суду, що заінтересована особа ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком. Зловживає алкоголем та вчиняє відносно неї та їхньої спільної доньки систематично психологічне насильство шляхом влаштування постійних безпричинних сварок та конфліктів, ображає нецензурними словами. Для провокування конфліктів використовує молодшого сина. Навіть після розірвання шлюбу втручається в її особисте життя, надокучає постійними телефонними повідомленнями.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що причиною усіх конфліктів та сварок є його колишня дружина заявник ОСОБА_1 . Факту вчинення домашнього насильства не заперечив. На відповідне запитання суду підтвердив, що це дійсно він надсилав колишній дружині повідомлення на мобільний месенджер "Viber", скріншоти повідомлень з якого долучені заявником до матеріалів справи.

Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що заявник ОСОБА_1 є її рідною донькою, а заінтересована особа ОСОБА_3 колишнім зятем. Зазначила, що ОСОБА_3 постійно провокує вдома сварки та конфліктні ситуації, безпричинно ображає доньку та онучку. Створює нестерпні умови життя для її доньки, переслідує її. Для провокації конфліктів використовує молодшого сина, який ще в силу віку не розуміє усієї ситуації, що склалась, налаштовує його проти матері.

Ухвалою судді від 31.10.2023 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, а також показання свідка, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення №463/6969/22 (провадження №3/463/1771/22) постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 (прізвище в шлюбі ОСОБА_5 ) та заінтересована особа ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2007 року. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2023 року шлюб між подружжям розірвано (а.с.30).

Від шлюбу у подружжя є діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник ОСОБА_1 обгруновує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа ОСОБА_3 систематично вчиняє стосовно неї та їхньої спільної доньки домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесені термінові заборонні приписи та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.

Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою ОСОБА_3 відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним.

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №180617 (а.с.21) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_3 за вчинення 26.02.2021 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_9 . У зв`язку із чим до кривдника застосовано наступні заходи строк на 5 діб: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №196127 (а.с.22) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_3 за вчинення 09.09.2022 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_9 . У зв`язку із чим до кривдника застосовано наступні заходи строк на 5 діб: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №196128 (а.с.23) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_3 за вчинення 09.09.2022 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої доньки ОСОБА_8 . У зв`язку із чим до кривдника застосовано наступні заходи строк на 5 діб: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №306840 (а.с.31) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_3 за вчинення 22.08.2023 року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно постраждалої ОСОБА_9 . У зв`язку із чим до кривдника застосовано наступні заходи строк на 9 діб: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 10.11.2022 року у справі №463/6969/22 (провадження №3/463/1771/22) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 09.09.2022 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_9 та домашнього насильства фізичного характеру відносно доньки ОСОБА_8 ) (а.с.26).

Як вбачається з долучених заявником до матеріалів справи роздруківок скріншотів з мобільного месенджера "Viber" заінтересована особа ОСОБА_3 систематично надсилає заявнику ОСОБА_1 повідомлення непристойного характеру, що принижують її як жінку та маму. Зміст та правдивість вказаних повідомлень заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорював, навпаки підтвердив, що такі дійсно писав він.

Оцінюючи надані свідком в судовому засіданні покази суд надає таким віри та вважає такі правдивими і такими, що не суперечать представленим письмовим документам та відповідають встановленим судом обставинам справи.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство щодо заявника ОСОБА_1 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви.

Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 3 місяці.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до часткового задоволення з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_3 , яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці:

- перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та місця роботи постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

- вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

В решті заяви відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису у відповідності до вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 13 листопада 2023 року.

Суддя: С.Й. Яворський