Справа № 214/7449/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

державного виконавця Фелдеші А.М.,

у відсутність: заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Синявська Світлана Петрівна, про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою, яку в ході розгляду справи уточнив та в редакції уточненої скарги від 12.10.2023 просить суд скасувати постанову державного виконавця Синявської С.П. від 21.02.2023, винесеної в рамках виконавчого провадження № 44878236 на виконання судового наказу № 2-н/214/40/18 виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про встановлення тимчасового керування транспортними засобами, поновивши строк на оскарження постанови, посилаючись на неправомірність її винесення. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до пункту 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Таким чином має місце доведення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням», що полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні особою боржника зазначених обов`язків. Оскільки він має невиконанні зобов`язання у справі по сплаті аліментів на дитину, він не може вважатися винним в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положень частини 2 статті 10, статті 12 ЦПК України. наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві боржника у праві керування транспортними засобами, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту умисного ухилення ОСОБА_1 , від виконання зобов`язань, оскільки існуюча незначна заборгованість виникла через обставини непереборної сили спочатку епідемія Covid-19, а потім настання війни. Він фактично був позбавлений можливості довести суду, що ним було вжито всіх залежних заходів щодо належного виконання зобов`язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві у тому числі керування транспортними засобами не за наявність факту невиконання зобов`язань, а у разі ухилення від їх виконання. Тому підлягає з`ясуванню, чи дійсно він свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково замість суду державний виконавець самовільно вирішила дане питання, без будь-яких доказів на підтвердження факту свідомого ухилення його від виконання своїх зобов`язань та надання відомостей про його обізнаність з наявністю відкритого виконавчого провадження і строками добровільного виконання. Обмеження у праві керування транспортними засобами лише позбавить його можливості отримати певні кошти за ту чи іншу роботу та неможливість виконання зобов`язання зі сплати аліментів, тому наполягає на задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 скаргу залишено без руху.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року прийнято до розгляду скаргу.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Державний виконавець Фелдеші А.М. у судовому засіданні проти вимог заперечувала, пояснивши, що оспорювана постанова правомірно винесена державним виконавцем на підставі вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на дату винесення постанови боржник мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 76 040,01 грн. Після винесення постанови боржник звернувся до державного виконавця із наданням платіжних документів сплати ним аліментів шляхом перерахування на рахунки стягувача, частина яких була ідентифікована як доказ та врахована державним виконавцем при перерахунку заборгованості, у тому числі й згідно заяви стягувача, частина не містить даних щодо платника аліментів та цільового направлення коштів, а тому не могла бути зарахована в рахунок сплачених боржником аліментів. Тому згідно врахованих сум, згідно перерахунку заборгованості, станом на січень 2023 сума боргу складала 61 490, 01 грн., станом на жовтень 2023 року заборгованість складає 91 637,51 грн., про що нею надається виконаний розрахунок, який спростований боржником.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася.

Вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Основна мета виконавчого провадження виконання судового рішення, яке у державі, що визнала верховенство права, не може залишатися невиконаним на шкоду одній із сторін, а держава повинна вжити усіх необхідних кроків, у межах своєї компетенції, для виконання остаточного рішення суду (рішення Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі «Глоба проти України»).

Так, судовим наказом від 24 січня 2018 року у справі № 214/7449/17 (провадження 2н/214/40/18) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 19 грудня 2017 року.

Постановою державного виконавця Саксаганськуого ВДВС від 26 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55878236 на виконання зазначеного судового наказу.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.02.2023, сума боргу ОСОБА_1 зі сплати аліментів складала 76 040,01 грн., тому державним виконавцем на підставі частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» 21 лютого 2023 року було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно боржника ОСОБА_1 за наявності заборгованості у сумі 76 040,01 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, державний виконавець виносить указані постанови не за умови ухилення боржника від виконання обов`язку по сплаті аліментів. як помилково вважає заявник ОСОБА_1 , а у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці у даному випадку ця заборгованість суттєво перевищувала платежі за чотири місяці.

Наявність заборгованості заявником не спростовується, а зазначається про наявність незначної заборгованості та неможливість сплати аліментів у зв`язку з карантинними обмеженнями та війною, що не звільняє платника аліментів від належного виконання судового рішення.

Доводи заявника про те, що встановлене обмеження порушує його права та інтереси, оскільки таким встановленим тимчасовим обмеженням він позбавлений можливості працювати, отримувати доходи на своє існування та утримання дитини на виконання виконавчого документу, грунтуються на припущеннях та не підтверджені поданими доказами, оскільки матеріали справи не містять відомостей місце роботи ОСОБА_1 та користування ним транспортним засобом з метою заробітку і сплати аліментів згідно наданого до суду розрахунку та копій платіжних документів, заявником після винесення оспорюваної постанови (лютий 2023 року) лише двічі сплачено аліменти у сумі 3 492,50 грн. та 1 550,00 грн. при нарахуванні 3 910,00 грн. щомісячно.

Також суд враховує, що виходячи зі змісту статті 71 Закону вжиття даних обмежувальних заходів є не лише правом, а і обов`язком державного виконавця і при встановлених конкретних обставинах державний виконавець не мав підстав для невжиття відносно боржника обмеження у праві керування транспортними засобами. Суд також приймає до уваги, що станом на дату розгляду справи заборгованість не ліквідована, не оспорена, не зменшена, навпаки збільшена за рахунок поточних періодичних аліментних сплат не у повному розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з викладеного, встановивши, що по судовому наказу № 214/7449/17 (провадження № 2н/214/40/18) від 24 січня 2018 року виконавче провадження не закінчено; з часу відкриття виконавчого провадження (26 лютого 2018 року) ОСОБА_1 лише періодично виконував обов`язки зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, заборгованість сформувалась за 5 років, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 листопада 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко