Номер провадження: 22-ц/813/5879/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судці Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2023року, постановленого під головуванням судді Абухіна Р.Д., повний текст рішення складений 17 квітня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якій просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 16.11.2021 року у заяві від 08.11.2021 року про зняття арештованого слідчим суддею нерухомого майна із публічних торгів СЕТАМ до приватного виконавця ОСОБА_6, зобов`язавши ОСОБА_2 спростувати наведену інформацію, а також стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.11.2021 року ОСОБА_2 подав до приватного виконавця ОСОБА_6 підписану ним 08.11.2021 року заяву про зняття арештованого слідчим суддею нерухомого майна із публічних торгів СЕТАМ.

З тексту даної заяви вбачається, що відповідач стверджує про причетність позивача до злочинної групи, шахрайським шляхом заволоділи майном, підроблення документів.

Позивач вважає вказані обставини зазначені відповідачем безпідставними, необґрунтованими, та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2023року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду про те, що публічного оголошення інформації, яка адресована до приватного виконавця не було не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки інформація поширена відповідачем у заяві доведена до відома приватного виконавця та його працівників, які опрацьовували заяву та готували проект відповіді на неї.

Також зазначив, що суд першої інстанції помилково застосував правову позицію Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №2318/1249/2012, оскільки правовідносини у вказаній справі не є тотожними та вважає, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 вересня 222 року у справі №761/3428/18.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою не вказав ні одного факту негативної інформації, вказавши лише оціночні судження.

Також звернув увагу, що всі письмові звернення з його боку були не з метою розповсюдження завідомо неправдивих відомостей про факти, а зверненнями до компетентних органів з наміром виконати обов`язок адвоката для захисту свого клієнта.

Протоколом автоматизованого розподілу від 26 квітня 2023 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Приходько Л.А. для розгляду справи (а.с. 121).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 10 травня 2023 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відкрито (а.с. 129).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 16 червня 2023 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С., для подальшого розгляду, у зв`язку із достроковим закінчення відрядження судді Херсонського апеляційного суду Приходько Л.А., згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (зі змінами, відповідно до рішення № 572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) (а.с. 135).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 30 червня 2023 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 147).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 липня 2023 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначена до розгляду на 01 листопада 2023 року (а.с. 148).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Чебан С.В., представника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,рішення зміні в мотивувальній частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є адвокатом, згідно свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю № 1430 від 28.02.2006 року.

15.02.2021 року ОСОБА_3 уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом ОСОБА_2, (а.с. 29-31).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002795 від 18.12.2015 року за ознаками кримінального провадження за ч. 4 ст. 187 КК України (а.с.35-39).

Заочними рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року та 31.07.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти (а.с. 40-49).

Заочні рішення були подані на виконання.

На адресу приватного виконавця, на виконанні у якого заходились виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів на підставі виконавчих листів по виконанню заочних рішень Суворовського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року та 31.07.2020 року, від ОСОБА_2 , адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_3 надійшла заява про зупинення публічних торгів, у зв`язку з неможливістю проведення реалізації майна ОСОБА_3 , з підстав того, що на все майно в кримінальному провадженні накладено арешт (а.с. 50-54).

У листопаді 2021 року від адвоката ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3 на адресу приватного виконавця ОСОБА_6, директора ДП «Сетам», начальника ВП №2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, керівнику Одеської обласної прокуратури (а.с. 5-6, 57-60, 61-64).

Відповідач ОСОБА_2 , діючий, як адвокат від імені ОСОБА_3 , в тексті поданих заяв зазначив: «Злочинна група у складі громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адвоката ОСОБА_5. АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 , приватного виконавця ОСОБА_6 (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 31.оф. 7 телефон НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) та інших невідомих на даний час осіб вирішила шахрайським шляхом із підробленням документів для суду та виконавця заволодіти всім приналежним ОСОБА_3 майном, спричинивши тим самим шкоду у особливо великих розмірах ОСОБА_3 так і, можливо, - державі Україна, тобто, вчинити злочин, передбачений ст. 190 ч.4 КК України.

Із цією корисною метою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і інші особи вирішили підробити документи про те, що нібито ОСОБА_1 25 березня 2018 року в місті Одесі надав ОСОБА_3 грошові кошти в особливо великих розмірах, джерела якого не може пояснити, а потім із допомогою введення в оману судових органів та виконавців отримати право власності на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 або отримати кошти від продажу вказаного майна.

Згідно заочного рішення від 27.03.2020 року Суворовськогорайонного суду м. Одеси в складі судді Малиновського О.М. у справі №523/11536/19 (провадження №2/523/525/20) про стягнення боргу ОСОБА_3 25 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір, за мови якого ОСОБА_3 отримала в місті Одесі від ОСОБА_1 900 000 доларів США, як передплату за належне їй нерухоме майно, яке вона зобов`язалась передати у власність шляхом оформлення права власності на ОСОБА_1 . Вказана інформація та документи на її підтвердження є підробленими і не відповідають дійсності в місті Одесі ОСОБА_3 25 березня 2018 року не була у зв`язку із знаходженням поза межами кордонів України і ніякі гроші від ОСОБА_1 ніколи не отримувала.

Згідно заочного рішення від 31.07.2020 року Суворовського районного суду м. Одеси в складі судді Аліної С.С. у справі №523/10249/20 (провадження №2/523/3455/20)про стягнення боргу із ОСОБА_3 25 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір, за мови якого ОСОБА_3 отримала в місті Одесі від ОСОБА_1 1 350 000 доларів США, як аванс за належне нерухоме майно, яке вона зобов`язалась передати у власність шляхом оформлення власності на ОСОБА_1 . Вказана інформація та документи на підтвердження є підробленими і не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 25 березня 2018 року не була у зв`язку із знаходженням поза межами кордонів України і ніякі гроші від ОСОБА_1 ніколи не отримувала».

На підставі зазначених заяв, слідчим відділенням відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000573 від 18.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 року в межах досудового розслідування накладено арешт на нерухоме майно, а саме 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаних об`єктів нерухомого майна, а також зупинено реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , яка призначена на електронній площадці Державного підприємства «СЕТАМ» на 23.12.2021року (а.с. 65-67).

13.06.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з єдиного державного реєстру речових прав (а.с. 69-71).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відомості, які позивач вважає недостовірними, міститься в заяві, яка адресована до приватного виконавця, тобто суд вбачає, що публічного оголошення відповідної інформації не було.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не в повному обсязі, за наступних підстав.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України).

Фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (частина перша статті 302 ЦК України).

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (абзац перший частини другої статті 302 ЦК України).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.18)).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (частина третя статті 277 ЦК України у редакції, що була чинною на час поширення заявником інформації, яку позивач вважає недостовірною).

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (абзац третій частини шостої статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона твердженням про факти або оціночним судженням. Вказане має значення з огляду на заборону притягнення до відповідальності за висловлення таких суджень (частина перша статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (частина друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Згідно з п. 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , як адвокат здійснюючи свою професійну діяльність на захист свого клієнта ОСОБА_3 , звернувся до компетентних органів з заявами, в яких на думку ОСОБА_1 , зазначив інформацію, яка порочить честь та гідність позивача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що за заявами поданими ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 382 КК України, та в межах цієї справи накладено арешт на майно.

Пунктом 15 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру», передбачено що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: не можуть бути підставою для притягнення адвоката до від повідальності його висловлювання у справі, у тому числі ті, що відображають позицію клієнта, заяви у медіа, якщо при цьому не порушуються професійні обов`язки адвоката.

На підставі вищевикладеного,колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміни, з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови, оскільки адвокат ОСОБА_2, звертаючись з відповідними заявами, діяв від імені свого клієнта ОСОБА_3 , з метою захисту її прав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст.ст. 368,374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2023 року - змінити в частині мотивування, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова