Справа № 351/1921/22
Номер провадження №2/351/211/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Тіцької Олесі Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Тіцька Олеся Миколаївна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Померлому на підставі державного акта на право власності на землю серії IІ-ІФ № 003048, виданого 26 червня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 548, належали земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, земельна ділянка площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради за межами населеного пункту с. Кулачківці.

Після смерті батьків позивача залишилися житловий будинок та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19.07.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоконя С.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

У зв`яку з тим, що державний акт на земельні ділянки був виданий на ім`я померлого ОСОБА_2 після його смерті, спадкоємцем за законом якого була мати позивача ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

У своїй позовній заяві позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, земельну ділянку площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради за межами населеного пункту с. Кулачківці, які належали на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ІФ № 003048, виданого 26.06.2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 548, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кулачківці Івано-Франківської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Дяків М. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що державний акт про право власності на землю був виданий на ім`я ОСОБА_2 через 4 роки після його смерті, а отже спадкодавець за життя не набув права власності на спірні земельні ділянки, а виданий після смерті державний акт є нікчемним правочином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 лютого 1964 року Кулачківською сільською Радою депутатів трудящих, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 5. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03 липня 1996 року в с. Кулачківці Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 21.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 2005 року Виконкомом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 26.

Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя С.П. від 19.07.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69509472 від 19.07.2022, за № 69486961 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою № 64/02-14 від 16 листопад 2022 року, виданою приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконь С.П., після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживала у с. Кулачківці Снятинського району Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 4/2022 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 11 від 19 липня 2022 року сина померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 . Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Згідно з копією свідоцтва про одруження, виданого 20.05.1958 Балинцівською сільською радою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20 травня 1958 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , прізвище дружини - ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою про право власності, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом № 176/02.2-20 від 03.05.2022, виданою виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_3 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 003048.

Тип договору колгоспний, в якому станом на 01.07.1990 проживали та зареєстровані:

ОСОБА_2 , 1933 р.н. - голова домогосподарства, ОСОБА_3 , 1936 р.н. - дружина, ОСОБА_1 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_7 , 1987 р.н. - онук, ОСОБА_8 , 1988 р.н. - онука. На момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному господарстві проживали та були зареєстровані:

ОСОБА_3 , 1936 р.н. - дружина, ОСОБА_1 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_7 , 1987 р.н. - онук, ОСОБА_8 , 1988 р.н. - онука. Заповіт від імені померлого ОСОБА_2 виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області не посвідчувався.

Згідно з довідкою про право власності, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом № 177/02.2-20 від 03.05.2022, виданою виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_3 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 003042.

Тип договору колгоспний, в якому станом на 01.07.1990 проживали та зареєстровані:

ОСОБА_2 , 1933 р.н. - голова домогосподарства, ОСОБА_3 , 1936 р.н. - дружина, ОСОБА_1 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_7 , 1987 р.н. - онук, ОСОБА_8 , 1988 р.н. - онука. На момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в даному господарстві проживали та були зареєстровані:

ОСОБА_1 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_7 , 1987 р.н. - онук, вибув в армію ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , 1988 р.н. - онука. Заповіт від імені померлої ОСОБА_3 виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області не посвідчувався.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2022, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом площею 1,0849 га, кадастровий номер :04:002:0154, місце розташування якої: Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада, за межами населеного пункту с. Кулачківці, зареєстрована за померлою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 003042, виданого Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 26 червня 2001 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 29 березня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 542.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2022, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом площею 1,1506 га, кадастровий номер :04:002:1028, місце розташування якої: Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада, за межами населеного пункту с. Кулачківці, зареєстрована за померлою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 003042, виданого Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 26 червня 2001 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 29 березня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 542.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 65/02-31 від 16 листопада 2022 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконем С.П. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителю АДРЕСА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га, що розташовані на території Кулачківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, що належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом якого була дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 003084, виданого 26.06.2001, вбачається, що ОСОБА_2 належать на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 1,092 га, земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 0,15 га, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кулачківської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 548.

Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-022, дата формування 29.08.2022, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0157, місце розташування Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада за межами населеного пункту с. Кулачківці, вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 1,0925 га.

Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-022, дата формування 24.08.2022, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:1033, місце розташування Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада за межами населеного пункту с. Кулачківці, вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 0,1506 га.

Згідно з копією державного акту на право колективної власності на землю Серія ІФ, державний акт на право колективної власності на землю видано Спілці селян «Світанок» село Кулачківці-Хом`яківка Кулачківською сільською радою народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 1219 га землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Кулачківської сільської ради народних депутатів від 29 липня 1998 року. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1. Відповідно до додатку до Державного акту № 1, а саме списку громадян-членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства під № 317 включено до списку ОСОБА_2 .

Згідно з копією книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області за № 548 від 26.06.2001 зареєстровано серію і номер державного акту ІІ-ІФ № 003048, виданого на ОСОБА_2 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності його батьку на момент смерті, а правовстановлюючий документ на них був виданий після його смерті. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Отже, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тлумачення розділу 7 «Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам, а також державі або окремим організаціям. Частина майна, що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом в порядку черговості (ст. 537 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Аналогічні норми передбачені і у Цивільному кодексі України.

Так, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки.

За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка була єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема на спірні земельні ділянки. Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону. Отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно. Однак через те, що державний акт на спірні земельні ділянки виданий на ім`я померлого ОСОБА_2 після його смерті, та які не змогла оформити на себе його спадкоємець - мати позивача ОСОБА_3 , то позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ці земельні ділянки.

З наданих суду документів вбачається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ІФ № 003048 померлому ОСОБА_2 на момент його смерті належали на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 1,092 га, земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 0,15 га, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кулачківської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 548. Однак за життя ОСОБА_2 не отримав Державного акту на право приватної власності на землю, а зазначений правовстановлюючий документ був виданий вже після його смерті.

Отже, предметом спору в цій справі є земельні ділянки розміром 1,0925 га та 0,1506 га, розташовані на території Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, які відповідно до державного акту належали батьку позивача ОСОБА_2 та які бажає успадкувати позивач.

Підстави та процедура набуття права власності на земельну ділянку на час відкриття спадщини регулювалися Земельним кодексом України 1990 року.

Відповідно до положень ст. 17 ЗК України 1990 року (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно з частинами 3 і 4 ст. 17 цього Кодексу громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до відповідної ради за місцем розташування земельної ділянки, яка розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 7 ст. 17 цього Кодексу Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Відповідно до ст. 22 цього Кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після встановлення меж ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право власності чи право користування.

Відповідно до ст. 23 цього Кодексу право власності чи право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються сільськими, селищними, міськими, районними радами.

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Отримання земельних ділянок у власність на пай в колективних сільськогосподарських підприємствах має свої особливості.

Паювання сільськогосподарських земель започатковано Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно з яким паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Процедура паювання згідно з цим Указом передбачала низку послідовних етапів, зокрема: виготовлення Державного акта на право колективної власності на землю та складання списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай); грошову оцінку угідь, що знаходяться у колективній власності згідно з методикою КМ України; визначення вартості та розміру земельної частки (паю) кожного члена, який визначається в умовних кадастрових одиницях комісією КСП, затвердження районною державною адміністрацією визначених комісією КСП розміру земельної частки (паю); видача громадянам районною державною адміністрацією сертифікату на право на земельну частку (пай) та його реєстрація.

І лише після виконання сукупності наведених умов та отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) та його реєстрації громадянин має право на виділення йому на пай земельної ділянки в натурі з дотримання положень Земельного кодексу України.

Згідно з пунктом 2 Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член кооперативного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2), згідно зі статтею 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.08.2008 року судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Тобто право на земельну частку (пай), на який особа мала право за життя, але не встигла оформити, виникає лише у тому разі, коли померла особа була включена до державного акту на право колективної власності на землю.

Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком 1 до державного акту № 1 на право колективної власності на землю, виданого Спілці селян «Світанок».

Однак, суд звертає увагу на те, що зазначений вище державний акт на право колективної власності на землю був виданий 29 липня 1998 року відповідно до рішення Кулачківської сільської ради народних депутатів від 29 липня 1998 року.

Отже, члени Спілки селян «Світанок», які були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набули право на земельні частки (паї) з дня видачі цього акта, а саме з 29 липня 1998 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був включений до зазначеного вище списку будучі мертвим, а державний акт на право колективної власності на землю був виданий Спілці селян «Світанок» через 2 роки після його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Аналогічна норма закріплена й у ч. 4 ст. 25 ЦК України, згідно з якою цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_2 за життя не набув права на спірні земельні частки (паї), а включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, був помилково після смерті, тобто після припинення цивільної правоздатності, а тому зазначені земельні ділянки не могли бути успадковані після нього його дружиною ОСОБА_3 , а відповідно й не можуть бути успадковані позивачем після своєї матері.

За таких обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Тіцької Олесі Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач: Гвіздецька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Гвіздець, вул. Українська, буд. 3, .

Повне рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя Іван ПОСОХОВ