УХВАЛА

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 331/363/22

провадження № 61-15092ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури

у Запорізькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

від 10 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», третя особа - Дочірнє підприємство «Запорізький Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, Товариства

з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», третя особа - Дочірнє підприємство «Запорізький Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 52 853,66 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 150 000,00 грн - моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 52 853,66 грн на відшкодування майнової шкоди

та 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання

про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

18 жовтня 2023 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури

у Запорізькій області, засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 19 вересня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права

та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право

на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено,

що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 202 853,66 грн (150 000 грн

+ 52 853,66 грн), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим,

що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,

що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії»

від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/1).

Отже, зазначена справа на підставі вимог закону відноситься до малозначних

і окремого визнання її такою не потребує.

При цьому, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи

для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції

їх не встановив.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію

та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують

на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право

або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду

за своєю природою потребує регулювання державою. Відтак, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони

та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02,

від 20 травня 2010 року).

Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини другої статті 394 ЦПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями

та принципами цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення

у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», третя особа - Дочірнє підприємство «Запорізький Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення майнової

та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська