Справа № 761/8325/17
Провадження № 2/761/48/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі, у якому просить:

- виділити їй в натурі, як власниці 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , частину, що розташована на другому рівні, зокрема: № 8 хол - 41,5 кв.м.; № 9 житлова - 15,0 кв.м.; № 10 житлова кімната - 12,5 кв.м.; № 11 санвузол - 6,6 кв.м.; № 12 житлова кімната - 13,6 кв.м.; № 13 житлова кімната - 16,5 кв.м.; лоджія - 7,4 кв.м., а всього 113,1 кв.м.;

- виділити відповідачці в натурі, як власниці 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , частину, що розташована на першому рівні, зокрема: № 1 хол - 25,4 кв.м.; № 2 кухня-їдальня - 53,3 кв.м.; № 3 житлова кімната - 25,4 кв.м.; № 4 гардероб - 10,1 кв.м.; № 5 санвузол площею - 9,5 кв.м.; № 6 вбиральня площею - 1,5 кв.м.; № 7 гардероб - 2,3 кв.м., а всього 115,9 кв.м.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідачка є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Так, позивачці та відповідачці належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці вказаної квартири. Позивачка зазначає, що відповідачка перешкоджає їй у володінні та користуванні квартирою, не надає доступу до житла та комплект ключів. Посилаючись на те, що спірна квартира розташована на двох рівнях, позивачка вважає, що виділення в натурі кожному із співвласників по 1/2 частині квартири дозволить вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.06.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 26.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 06.06.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих нею заявах по суті справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду від неї надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що остання проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить співвласникам по 1/2 частці, зокрема ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 18.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 189, а ОСОБА_2 на підставі договору міни від 20.02.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. та зареєстрованого в реєстрі за № 201, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2017 р. № 200860140

Як вбачається з технічного паспорту від 09.10.2013 р., спірна квартира є п`ятикімнатною та дворівневою із загальною площею - 229,0 кв.м., житловою - 83,0 кв.м., а саме на першому рівні розташовані № 1 хол - 25,4 кв.м.; № 2 кухня-їдальня - 53,3 кв.м.; № 3 житлова кімната - 25,4 кв.м.; № 4 гардероб - 10,1 кв.м.; № 5 санвузол площею - 9,5 кв.м.; № 6 вбиральня площею - 1,5 кв.м.; № 7 гардероб - 2,3 кв.м., а на другому рівні розташовані № 8 хол - 41,5 кв.м.; № 9 житлова - 15,0 кв.м.; № 10 житлова кімната - 12,5 кв.м.; № 11 санвузол - 6,6 кв.м.; № 12 житлова кімната - 13,6 кв.м.; № 13 житлова кімната - 16,5 кв.м.; лоджія - 7,4 кв.м.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України спільна часткова власність є власністю двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно з частиною 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Відповідно до частини 2 статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У частині 2 статті 183 ЦК України неподільна річ визначається як річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Таким чином, виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину такої із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 19.08.2019 р. в справі № 464/4976/16-ц).

Відповідно до п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з п.3 Примірного положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 19.08.20015 р., основним завданням органу держархбудконтролю є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Як вбачається з проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Інжинірингова фірма «Проектбудсервіс» від 03.2019 р., запропоновано технічне рішення реконструкції вказаної квартири на дві квартири із умовою, що даний проект не дає права на початок виконання робіт; роботи дозволяється виконувати після узгодження проекту та отримання дозволу на проведення робіт в установленому порядку.

Разом з тим, відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 01/05-17 від 10.05.2017 р., складеного експертом Сверидою О.М., на запитання щодо можливості розподілу квартири АДРЕСА_1 на дві ізольовані квартири у частках 1/2 та 1/2, експерт зазначив, що розділити вказану квартиру на дві окремі ізольовані квартири у відповідності до вимог нормативних документів не вбачається можливим. Обґрунтовуючи такий висновок експерт посилався на неможливість влаштування другого ізольованого входу у квартиру, який відповідав би вимогам нормативних документів.

Водночас, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 27/18 від 04.06.2019 року, складеним експертом Бойченко О.С., на запитання щодо технічної можливість розділу квартири АДРЕСА_1 у відповідності до проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 з роз`єднанням на дві квартири в будинку АДРЕСА_3 » в частках 1/2 та 1/2, або з відступом від часток, експерт зазначила, що розділити спірну квартиру у відповідності до проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 з роз`єднанням на дві квартири в будинку АДРЕСА_3 » технічно можливо при умові відступу від ідеальних часток співвласників 1/2 та 1/2, а саме відступ від ідеальних часток по площі становить: для першого співвласника на 12,15 кв.м. менше; для другого співвласника на 12,15 кв.м. більше, а також запропоновано варіант розподілу квартири у дослідницькій частині із переліком необхідних будівельних робіт.

Суд не приймає до уваги вказаний висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 27/18 від 04.06.2019 р., оскільки матеріали справи не містять дозволу уповноваженого органу державного архітектурно-будівельного контролю на погодження проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 з роз`єднанням на дві квартири в будинку АДРЕСА_3 », при цьому висновок експерта не містить розрахунку компенсації відступу від ідеальних часток співвласників, враховуючи, що відступ від ідеальних часток за площею є істотним, також не вбачається, що експертом спірна квартира обстежувалась.

Крім того, варіант розподілу квартири, викладений у висновку експерта № 27/18 від 04.06.2019 р., суперечить заявленим позовним вимогам, згідно яких запропоновано здійснити розподіл квартири між співвласниками шляхом виділу в натурі їм саме по 1/2 частині виключно порівнево.

Отже суд вважає, що позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами технічну можливість виділу їй в натурі саме 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що свідчить про недоведеність заявлених вимог.

Згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, а саме щодо технічної можливості виділу їй та відповідачці в натурі по 1/2 частині квартири згідно запропонованому варіанту поділу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: