Справа № 308/6049/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у них з відповідачем є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2015 року у справі № 308/15289/14 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2014 року і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового віку для дитини відповідного віку. З часу ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів істотно змінилися обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України. Враховуючи той факт, що син дорослішає, витрати на його утримання кожного року зростають, і їй не вистачає коштів на покриття всіх необхідних витрат на дитину, його навчання. Лікування, придбання одягу, та інших необхідних витрат. Крім того, станом на сьогоднішній день сума, яку вона отримує на утримання сина знецінилась з настанням безповоротних інфляційних процесів, внаслідок яких відбулося різке неодноразове підняття цін на продукти харчування, одяг, ліки, послуги, тощо, у зв`язку з чим значно збільшився розмір витрат на утримання дитини. Проте, це не цікавить відповідача взагалі, йому байдужа доля дитини. Разом з тим, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що відповідач отримує заробітну плату у військовій частині НОМЕР_1 . А тому, посилаючись на положення ч.1 ст. 192 СК України, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2015 року по справі № 308/15289/14 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , з аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вищевказаного судового рішення, на частку від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву у якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі. Просить розглядати справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2015 року у справі № 308/15289/14-ц, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2014 року і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю позивачкою у справі, що не заперечується відповідачем.

Частиною 3 статті 181 СК України, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно відповідей ДПС на запити подані Ужгородським відділом ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області від 30.01.2023 року № 154969384, від 08.02.2023 року № 155698196, від 17.02.2023 року № 156401841, від 16.03.2023 року судом встановлено, що ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , отримує заробітну плату у військовій частині НОМЕР_1 та розмір його доходу становить: за 1 квартал 2022 року 48960,61 грн., за 2 квартал 2022 року 48194,46 грн., за 3 квартал 2022 року 139437,21 грн., за 4 квартал 2022 року 314434,14 грн.

Відповідач позов визнав, подавши заяву відповідного змісту.

Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що відповідач є працездатним, має достатній дохід, а також фізичний розвиток дитини, який постійно змінюється, що потребує матеріальних затрат при придбанні відповідного одягу та взуття, а також продуктів харчування, шкільного приладдя, тощо.

А тому враховуючи, розмір аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2015 року у справі № 308/15289/14-ц, наявність у відповідача постійного доходу та визнання позову відповідачем суд приходить до висновку, що вимога про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 185, 192 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 133, 137, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2015 року ( справа № 308/15289/14), з твердої грошової суми на частку від заробітку та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук