Справа № 718/179/23
Провадження 2/718/34/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Лікарь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмані в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом.

В позовній заяві на підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що, починаючи з березня 2021 року по листопад 2022 року проживала однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 , перебувала з ним в фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Батьком дитини є відповідач. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за заявою позивачки відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Добровільно визнати своє батьківство щодо доньки ОСОБА_3 відповідач відмовляється, тому позивачка змушена звернутися з цим позовом до суду. Також відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, яка знаходиться на повному утриманні матері.

З посиланням на відповідні правові норми, просила позов задовольнити визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести відповідні зміни до актового запису про народження та стягнути аліменти у розмірі частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, а також аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 його заробітку до досягнення дитини трирічного віку.

Представник відповідача адвокатка Поляк М.В. у поданому відзиві вказала, що не заперечує проти визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо у разі проведення генетичної експертизи буде встановлено, що він є біологічним батьком останньої. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері не визнає з тих мотивів, що ці позовні вимоги не обґрунтовані та не підкріпленні належними та допустимим доказами та є такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.04.2023 позовну заяву залишено без руху.

10.04.2023 ухвалою судді вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.05.2023 (а.с.12), яке відкладено до 10.05.2023 з метою врегулювання питання місця проведення експертизи.

10.05.2023 ухвалою суду призначено судову генетичну експертизу та зупинено провадження у справі на час її проведення.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.07.2023 поновлено провадження у справі.

02.08.2023 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області повторно направлено справу на проведення експертизи та зупинено провадження у справі.

22.09.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/126-23/7151-БД від 18.09.2023. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.09.2023 поновлено провадження у справі.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача адвокатка Поляк М.В. в судове засідання не з`явилася. Скерувала заяву про часткове визнання позову з мотивів, які наведені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, відповідач визнав своє батьківство, необхідність внесення зміна до актового запису та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі його заробітку (доходу). Просила судове засідання провести без її участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2021 року по листопад 2022 року проживала однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила дочку ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2022. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за заявою позивача відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Із висновку експерта № СЕ-19/126-23/7151-БД від 18.09.2023 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність даної події складає 99,99999 %.

Відповідно до довідки № 977 від 24.10.2023, яка видана відділом №1 (м.Кіцмань) Чернівецької РВА Чернівецької області УПСЗН, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку та отримує допомогу як малозабезпечена сім?я з 01.08.2023 по 31.01.2023 та допомогу при народженні дитини.

З дослідженої в судовому засіданні довідки про доходи відповідача, яка видана 3 ДПР3 ГУ ДСНС України в Чернівецькій області, слідує, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з листопада 2022 по квітень 2023 без урахування аліментів становить 288 237 грн 03 коп.

Випискою із медичної карти № 417 та випискою із реабілітаційної карти стаціонарного хворого № 325 підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано аноксичне ураження ЦНС, затримку стато-кінетичного розвитку, імобільність.

Крім того, з довідки № 101 від 25.04.2023, яка видана Веренчанською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, слідує, що до складу сім?ї відповідач входить його матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Матері відповідача діагностовано гіпертонічну хворобу.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою та третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною другою статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Так, судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що запис відомостей про батька було зроблено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 140/2055/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі Калачова проти Росії від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

З дослідженого висновку експерта слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ймовірність даної події 99,99999 %.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов у частині визнання батьківства підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліменти на дитину, суд зазначає наступне.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки малолітня дочка проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

При цьому, розмір аліментів, визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, не може братися судом в основу прийнятого рішення.

Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи викладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дитини відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, працевлаштованість відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків чи дітей, розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 25.01.2023 .

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84, та ст.ст. 85, 87 і 89 цього кодексу.

Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, враховуючи його можливість надавати таку допомогу, оскільки він працевлаштований, а відомостей про наявність інших неповнолітніх дітей немає, непрацездатні члени сім`ї на утриманні у відповідача ОСОБА_2 відсутні, доказів зворотного відповідач суду не надав, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3220,80 грн. за дві вимоги майнового характеру і одну - немайнового.

Стосовно вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу суд доходить наступного.

Представник позивачки ОСОБА_6 надала суду лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на свою правову допомогу, яку оцінила на суму 35 073,60 грн. Однак кінцевої (фактичної) суми судових витрат адвокат Маковійчук Л.В. не заявила та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їхньої вартості, що сплачена або підлягає сплаті, не надала. Проте можливості надати такі докази поки не вичерпала, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому рішення з приводу витрат позивачки на правову допомогу адвокатки Маковійчук Л.В. суд наразі не приймає через його передчасність.

Керуючись ст. ст.75, 84, 91, 180-183, 191, 192 СК України, ст.ст. ст.ст. 19,141, 259,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 72 від 21.06.2022 року, вчиненого Кіцманським відділом ДРАЦС у Чернівецькому районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м.Івано-Франківськ) про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у графі «Відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_7 » та зазначити батьком дитини « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

Кіцманському відділу ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції видати нове свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та анулювати попереднє свідоцтво про народження дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 25.01.2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави 3220 грн. 80 коп. судового збору

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення чи дня складання повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Василь Скорейко