Справа № 930/2738/23
Провадження №2/930/766/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні в м. Немирові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ батьками є: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

15 липня 2010 року, шлюб між батьками позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний актовий запис з № 80.

Після розлучення батьків позивач ОСОБА_1 залишилась проживати разом зі своєю матір`ю.

До досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір ОСОБА_3 отримувала аліменти від батька дитини на утримання дочки.

Після закінчення школи позивач розпочала навчання за контрактом на денній формі навчання у Вінницькому Національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова медичного факультету № 2 за спеціальністю «225 Медична психологія». Термін її навчання становитиме 5 (п`ять) років з 01.09.2023 року до 01.07.2028 року.

У зв`язку із навчанням позивач потребує матеріальної допомоги не лише з боку своєї матері , яка надає її добровільно, а й з боку батька. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 158000 ( сто п`ятдесят вісім тисяч) гривень. Матір позивачки ОСОБА_4 31.08.2023 року сплатила 15800 грн., за 1 семестр навчання 2023 року, згідно договору 10МПК2/23 від 16 серпня 2023року.

Крім оплати за навчання позивачці необхідні кошти на харчування, проїзд, придбання одягу та взуття, канцелярські товари, засоби гігієни та інші речі першої необхідності.

Відповідач працездатний та має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання, так як вона продовжую навчання,

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі частини від доходів в відповідача, його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2023 року і до досягнення нею 23-річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Такі обставини стали підставою для ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог скориставшись пропозицією суду викладену в ухвалі про відкриття провадження від 06.10.2023 року.

Свої заперечення обґрунтовує наступним.

Як зазначає відповідач,що на ого утриманні перебуває ще одна донька від іншого шлюбу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на яку відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року суду він сплачує аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що підтверджується копією рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2016 року про стягнення аліментів.

На утримані відповідача також перебуває його матір, ОСОБА_6 , яка є пенсіонерка.

З біологічним батьком відповідача матір давно розлучена, він не приймає участі у її житті, власне як і у житті відповідача не приймав свого часу.

Матір була одружена вдруге, проте її чоловік помер. Інших осіб, які могли б про неї подбати немає. Рідний брат відповідача проживає за кордоном разом зі своєю сімєю і подбати про матір не має змоги, приїхати чи допомогти фізично чи матераільно також не може.

Матір відповідача в силу свого віку має хронічні хвороби, відповідно потребує медичних препаратів, які коштую досить дорого. Пенсія матері є мінімальною та такою, що ледь вистачає на продукти харчування, саме тому вона перебуває на утриманні відповідача.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що на теперішній час він є одруженим та має сім`ю, таким чином має обов`язок забезпечувати матеріально сім`ю, дбати про фінансову складову (продукти харчування, комунальні послуги тощо).

Щодо його матеріального становища то звертає увагу суду на те, що у нього відсутнє будь яке нерухоме та рухоме майно, він є не забезпечений житлом та проживаю не за місцем своєї реєстрації, а за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1379 від 19.10.2023 року видана КП «Жмеринкакомунсервіс» та актом обстеження від 20.10.2023 року .

Відповідач зазначає, що зі станом свого здоров`я, він має значні проблеми. На теперішній є військовослужбовцем, при виконанні бойового завдання потрапив під артелерійський обстріл, внаслідок чого отримав поранення.

Також постійні кошти витрачаються на придбання військового спорядження, військової форми тощо, оскільки держава не в повній мірі забезпечує військовослужбовців. Зазначені обставини є загальновідомими та неодноразово були предметом публічних дискусій серед населення та посадовців, вилика кількість відкритих зборів на спорядження та амуніцію для військовослужбовців є додатковим тому підтвердженням, дані обставини є загальновідомими, відтак не потребують доказування.

Так черевики тактичні польові Mk.2 R Gen.II Ranger Green 42 - коштують 4 120 грн.

Тому зважаючи на дані обставини відповідач не має змоги сплачувати бажану позивачем суму аліментів, з обставин, що наведені у позові

Беручи до уваги своє матеріальне становище, осіб, що перебувають на його утриманні, стан здоров`я тощо, відповідач визнає позов частково та просить суд стягувати з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх його доходів до закінчення навчання, але не пізніше досягнення 23 років. Зазначена сума є підйомною для нього, сплата такої суми не ставитиме мене в скрутне фінансове становище, та буде справедливою з урахуванням обставин в країні в цілому та з урахуванням особливостей моїх життєвих обставин.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, то відповідач вважає, що позивачем надані неналежні та не допустимі докази на підтвердження понесених нею таких судових витрат. Оскільки оцінка доказів, щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.

ОСОБА_2 вважає, що прибутковий касовий ордер має право виписувати виключно особа, яка отримала готівку за наслідком касової операції, а тому оскільки позивач не надала доказів, що її адвокат має касу і веде касову книгу, адвокат не може самостійно виписувати квитанцію чи касовий ордер про отримання коштів.

Окрім того, як зазначає відповідач, що позивачем надано копію договору, який не містить відомостей щодо номеру та дати укладення договору між адвокатом та клієнтом про надання правової (правничої) допомоги, тобто даний документ є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не містить серію, порядковий номер, дату видачі та інші обов`язкові реквізити та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Тому вважає, що позивач не надав підтверджуючих доказів щодо понесених ним витрат на правову допопомогу, а також не надав належних доказів щодо повноважень адвоката, який надає правову (правничу) допомогу, тому підстав у стягненні витрат зазначені позивачем на правову допомогу не має.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

09.11.2023 року від представника позивача адвоката Примакової В.В. надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовної заяви не заперечує. В якості додатків до заяви додала ордер про надання правничої допомоги, а також Угоду № 1 про надання правничої допомоги від 01.10.2023 року.

Заяв та клопотань від відповідача ОСОБА_2 пов`язаних із розглядом даної справи до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали суду від 06.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

04.10.2023 року судом було здійснено запит щодо встановлення місця перебування проживання відповідача ОСОБА_2 , а тому ухвалу суду від 06.10.2023 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою про виклик до суду.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 , є батько ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до довідки № 05/1-757 виданої 13.09.2023 року ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти, студенткою 2 курсу денної форми навчання медичного факультету № 2, за спеціальністю «225 Медична психологія» та навчається за контрактом. Рівень акредитації освітньо-професійної програми- другий(магістерський) рівень вищої освіти. Термін навчання з 01.09.2023 року до 01.07.2028 року(а.с.9)

Згідно Договору № 10мпк2/23 від 16.08.2023 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців підтверджується, що ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти у Вінницькому національному медичному університеті ім.. М.І. Пирогова і загальна вартість оплати за надання платної послуги за весь строк навчання становить 158000 гривень (а.с.10-11);

Відповідно до умов Договору № 10мп2/23 від 14.08.2023 року, ОСОБА_1 є здобувачем за освітньою програмою 255 медична психологія для здобуття ступення вищої совіти, магістр (а.с.12-13)

Відповідач є на даний час одружений та перебуває у шлюбі з ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_8 (а.с.33);

Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2016 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини заробітку,(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.28).

Докази лінії спорідненості між відповідачем та його матір`ю ОСОБА_6 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.30)

Пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 Серії НОМЕР_4 підтверджується, що матір відповідача ОСОБА_6 , є пенсіонеркою за віком (а.с.29)

Витягом з реєстру актів цивільного стану № 8 підтверджується лінія спорідненості між відповідачем та його матір`ю ОСОБА_6 , що також вбачається із копії свідоцтво про укладення та розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (31-32)

Довідкою № 1379 від 19.10.2023 видану Жмеринською міською радою підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 мешкає в АДРЕСА_2 без реєстрації (а.с.34).

Згідно Акту від 20.10.2023 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.35).

Згідно копії перевідного епікризу із медичної картки хворого № 1131(B) вбачається, що відповідач має діагноз: застарілий розрив медіального менікса лівого колінного суглобу, синовіїт, больовий синдром, серборейний дерматит. За рекомендацією лікарів обмежено навантаження на оперовану ногу до закінчення реабілітації протогям одного місця. На даний час є віськовослужбовцем і під час бойового завдання потрапив під обстріл та отримав поранення міновубухову травму, акубаротравма, цефалгічний синдром, травма ділянки носа та лівого коліна у зв`язку з чим проходив лікування, що підтверджується копією епікризу № 427.23 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого видана військовою частиною НОМЕР_6 та довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) видана військовою частиною НОМЕР_7 від 16.03.2023 року №724 (36,37,38)

Позивачем доведено, що вона є дочкою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, є здобувачем вищої освіти, студенткою 2 курсу денної форми навчання медичного факультету № 2, за спеціальністю «225 Медична психологія» та навчається за контрактом у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова і загальна вартість оплати за надання платної послуги за весь строк навчання становить 158000 гривень. Рівень акредитації освітньо-професійної програми- другий(магістерський) рівень вищої освіти. Термін навчання з 01.09.2023 року до 01.07.2028 року та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, пов`язані із проїздом до місця навчання, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у тому числі пов`язаних з придбанням одягу, взуття, продуктів харчування і безпосередньо з навчанням.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Позивач у своєму позові зазначає, що з початком навчання вона почала відчувати, що її матері одній важко матеріально її забезпечити і це дає підстави вважати, що вона потребує матеріальної допомоги з боку свого батька, відповідача по справі у зв`язку із її навчанням. Вважає, що відповідач має стабільний дохід, оскільки є працездатною особою, на даний час є військослужбовцем та може надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому й визначила розмір аліментів у відсотковому відношенні.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві позов визнав частково та вважає, що не може сплачувати аліменти в розмірі частини від свого доходу, оскільки у нього є сім`я, яка теж потребує матеріального забезпечення, дочка від іншого шлюбу на яку він сплачує аліменти, а також його матір, яку він теж утримує, оскільки вона є пенсіонеркою і їй матеріальної допомоги ніхто не надає, окрім нього. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від його доходу (заробітку) не буде ставити його у скрутне фінансове становище та буде справедлим з урахуванням його життєвих обставин.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, а тому всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтований і він підлягає задоволенню, а дану справу можливо вирішити на підставі наявних у ній матеріалів.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дітей СК України не встановлює. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою на даний час є військовослужбовцем та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті у відсотковому відношенні, як того просить позивач.

Обгрунтовуючи свій відзив відповідач зіслався на те,на його утриманні перебуває дочка від другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак суд звертає увагу відповідача на те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18.

Щодо утримання позивачем своє матері, то на підтвердження такого факту належних доказів позивачем не надано, а сам факт того, що матір є особою похилого віку (пенсіонеркою), отримує мінімальний розмір пенсії не свідчить про те, що позивач несе на її утримання додаткові витрати, так як і не свідчить про той факт, що вона перебуває на його утриманні. Крім того, відповідно до норм Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів може бути змінений виключно за позовом стягувача аліментів. Доказів протилежного відповідачем на огляд суду не надано.

Також, посилаючись у відзиві на негаразди зі стану свого здоровя відповідач ОСОБА_2 зазначає, що на даний час він є військовослужбовцем, та як доказ надав на огляд суду перевідний екіприз де за результатами огляду поставлено діагноз: застарілий розрив медіального меніскса лівого колінного суглобу, синовіт, больовий синдром, себорейний дерматит. За рекомендацією лікарів обмежено навантаження на оперовану ногу до закінчення реабілітації протогям одного місця. Окрім того потрапивши під обстріл отримав поранення міновибухову травму, акубаротравма, цефалгічний синдром, травма ділянки носа та лівого коліна у зв`язку з чим проходив лікування, на підтвердження чого надав копію епікризу № 427.23 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) видана військовою частиною НОМЕР_7 від 16.03.2023 року №724

Однак, суд відхиляє посилання відповідача на його незадовільний стан здоров`я, оскільки відповідно до висновку перевідного екіпризу, екіпризу № 427.23, довідки військової частини НОМЕР_7 від 16.03.2023 року № 724 відповідач дійсно мав ряд захворювань, проте він визнаний придатним до військової служби, яку проходить і на даний час. Надані докази свідчать про перебування відповідача на стаціонарному обстеженні та лікуванні, а саме разове проходження лікування протягом нетривалого періоду, відсутність подальшої медичної документації щодо лікування та подальше проходження відповідачем військової служби свідчить про його задовільний стан здоров`я та можливість працювати. Він не є особою, яку комісовано, чи якій встановлена певна група інвалідності у зв`язку з пораненням. Доказів протилежного відповідачем на огляд суду не надано.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, здійснюючи розгляд в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд приходить до переконання, що позов підлягає повному задоволенню.

Позивачем надано докази, які підтверджують позовні вимоги, пов`язані із її навчанням у у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на денній формі навчання та відсутність у неї доходів.

Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, чи підтверджували б ту обставину, що надання ним такої матеріальної допомоги становитиме для нього надмірний тягар.

Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває матір, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, як і не знайшов своє підтвердження його незадовільний стан здоровя.

Щодо витрат відповідача на військове спорядження, то на огляд суду не було надано достовірних доказів здійснення таких витрат, що відповідно підтверджувалося б випискою по рахунку та відповідним квитанціями, виданими військовим магазином. Доказів відповідачем чи ніс він такі матеріальні витрати щомісяця і раз на рік та чи взагалі такі витрати були ним понесені на огляд суду не надано.

З урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь та на утримання ОСОБА_1 , як повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року та до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Що стосується заперечення відповідача на неналежні докази щодо понесених прозивачем судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне, -

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Разом із цим, відповідач не подавав до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які позивачка просила стягнути з відповідача, а лише на неналежний ордер, наявність каси чи касової книги у адвоката, відповідність ордеру та наявність відомостей укладення правничої допомоги.

Однак, доводи відповідача щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній постанові питання щодо належності видаткового касового ордеру як доказу на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та особи, яка має право його видавати, не вирішувалося.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 16 квітня 2020 рок у (справа №727/4597/19) зазначив, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Таким чином суд дійшов до висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України Про судовий збір , зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Примаковою В.В. на підставі угоди про надання правової допомоги від 01.10.2023 року. Вартість послуг становить 5000 гривень . Така оплата була проведена позивачем що підтверджується квитанцією № 1 від 02.10.2023 року (а.с.15).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання вона не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Розподіл судових витрат

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Так, судовий збір в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ Про судовий збір на час подання позову становить 1073 (однієї тисячі сімдесят три) гривні 60коп, а тому підлягає до стягнення з відповідача.

На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства , керуючись ст. 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП - НОМЕР_9 , аліменти на її утримання в розмірі (однієї чверті) заробітку,доходу боржника, щомісячно, починаючи з 01.09.2023 року і до досягнення дитиною 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Право на утримання повнолітньої дочки припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП - НОМЕР_9 , 5000 (п`ять тисяч ) гривень понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073(однієї тисячі сімдесят три) гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Немирівський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Немирівський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.П. Царапора