Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7946/23
Провадження № 2/711/2495/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10.11.2023 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Павленко Мар`яну Василівну, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить скасувати арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 і виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про обтяження №7369377 та №7805442 від 11.06.2008; №8515852, №8515953, №8515967 та №8515975 від 04.03.2009; №8520223 від 05.03.2009; №9262169 від 19.11.2009; №13186481 від 31.10.2012; №13218122, №13218298 та №13219285 від 07.11.2012.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно із статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства. Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Як зазначено у частині п`ятій статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені у статті 27 ЦПК України, Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною другою статті 30 ЦПК України визначено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

До того ж, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України).

Позивач, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), має зазначити наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Позивач підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, прізвища та ініціалів.

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Вивчивши подану позовну заяву, вбачається, що зазначені положення закону не виконані. Так, позивачем не обґрунтовано визначення територіальної юрисдикції (підсудності) даної справи саме Придніпровському районному суду м. Черкаси, враховуючи місцезнаходження основної частини нерухомого майна, з якого вона просить зняти арешт (село Вергуни, Черкаський р-н, Черкаська обл.) та місцезнаходження відповідача (вул. Вернигори, 4, м. Черкаси). Вказані вище адреси не відносяться до територіальної юрисдикції (підсудності) Придніпровського районного суду м. Черкаси. Отже, необхідно враховувати правила підсудності, визначені, зокрема ст. 30 ЦПК України.

Крім того, суд зауважує на тому, що пунктом першим постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у частині, що не суперечить нормам діючого законодавства, визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), що передбачено п. 2 згаданої постанови.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (Закон України «Про виконавче провадження»). У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

У позовній заяві позивач не зазначає обставин про те, що зазначеним нею відповідачем оспорюється її право власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивач не визначилася із складом учасників справи (сторонами та третіми особами), не зазначила особу, в інтересах якої накладався арешт на майно.

До того ж, позивачем не зазначено відомостей про те, за яким виконавчим провадженням винесені постанови про арешт майна боржника, про що вказано у інформаційній довідці № 348831461 від 03.10.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з метою визначення стягувача за виконавчим провадженням, та відповідно його залучення до участі у даній справі у якості відповідача.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що у разі, якщо вона була учасником судових проваджень, за якими постановлялись ухвали про накладення арешту на майно, то до матеріалів справи необхідно надати підтвердження, що вона зверталась до відповідного суду із заявами про скасування таких судових рішень (у разі, якщо вони постановлені за результатами розгляду заяв про забезпечення позову).

Разом з тим, позивачем не зазначено, за яким саме провадженням (кримінальним, цивільним, адміністративним) постановлені ухвали про накладення арешту на майно, оскільки, норми КПК України, ЦПК України, КАС України, зокрема і щодо судового контролю за виконанням судових рішень, регламентують різний порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.

Суд звертає увагу позивача на те, що питання про зняття арешту з майна боржника, перевірки законності дій, рішень державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих відповідним судом загальної юрисдикції, повинні вирішуватися у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України, а у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих адміністративним судом та іншими органами (посадовими особами), судами відповідно до вимог КАС України.

До того ж, позивачем, у порушення вимог ст. 95 ЦПК України, подано до суду докази, які не посвідчені належним чином.

За таких підстав, позивачу слід усунути зазначені недоліки та подати до суду позовну заяву з дотриманням всіх вказаних вимог закону. Без підтвердження вказаних обставин, суддя не може вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху та надати можливість позивачу належним чином оформити та подати до суду позов.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 19, 58-62, 95, 174-177, 185, 258-261 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, - залишити без руху.

Позивачу необхідно усунути, вказані у мотивувальній частині ухвали недоліки, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку неусунення вказаних недоліків позовна заява буде визнана не поданою та повернута позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.11.2023.

Суддя: С. М. Позарецька