Справа № 462/8615/23
УХВАЛА

09 листопада 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

07.11.2023 року Львівська міська рада звернулася до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що Львівською міською радою готується позовна заява до ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованого нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) з припиненням права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з відомостями з Державного реєстру права власності на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) зареєстровано за ОСОБА_1 . Однак, вказаний об`єкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності та станом на момент подання заяви не передана в користування третім особам. Зазначає, що існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_1 може розпорядитися спірним об`єктом, який належить йому на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить, або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки на даний час відбувалась вже неодноразова перереєстрація вказаного об`єкта, а тому просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву Львівської міської ради про забезпечення позову задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України: заборона вчиняти певні дії, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України: забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові віж 23.05.2018 року в справі № 766/18228/17.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсягпозовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Однак, згідно з листом управління архітектури та урбаністики від 08.06.2023 року № 4- 2401-7646, вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) на АДРЕСА_1 не надавались.

Згідно з наданою інформацією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, відсутні дозвільні документи у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей, які містяться в реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформація про прийняття декларації про готовність об`єкта до експлуатації нежитлового приміщення площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) немає.

Вказаний об`єкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності та станом на момент подання цього позову не передана в користування третім особам.

Первинно, право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 25559693) було зареєстровано 26.11.2008 за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на підставі рішення господарського суду Львівської області від 06.11.2008 року у справі № 19/202.

Відповідно до рішення господарського суду Львівської області від 06.11.2008р. по справі 19/202 визнано за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 нежитлове приміщення загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2009р. №19/202 апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 06.11.2008р. у справі №19/202 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2009р. по справі №19/202 касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з доповненням до неї залишено без задоволення. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2009р. у справі №19/202 залишено без змін.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.02.2009 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що за Приватним підприємством «Мотор» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 30,1 яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 25559693).

Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстрація права власності за Приватним підприємством «Мотор» відбулася на підставі договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Мотор», реєстраційний №86 від 30.01.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Людмилою Василівною.

В подальшому, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 17.06.2009р. було проведено реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Ярина Плюс».

Право власності зареєстровано за Приватним підприємством «Ярина Плюс» внаслідок укладення договору купівлі-продажу між Приватним підприємством «Мотор» та Приватним підприємством «Ярина Плюс», реєстраційний №1048 від 22.05.2009р. посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарасом Львовичем.

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу № 1048 від 22.05.2009 року Приватне підприємство «Мотор» продало, а Приватне підприємство «Ярина Плюс» придбало нежитлове приміщення підліт. «Б-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 30,1 кв.м.

15.09.2015 року ПП «Ярина Плюс» відчужило нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №3890 нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською Оленою Вікторівною.

В подальшому, 02.04.2018 року ОСОБА_3 відчужила нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу N2731 нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою Вікторією Ігорівною.

В результаті укладених правочинів щодо спірного майна на АДРЕСА_1 - Львівська міська рада позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , на якій знаходиться нежитлове приміщення, що перебуває у власності відповідача.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на приписи статті 2 ЦПК України слід підкреслити, що сутність захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб полягає у спрямуванні цього захисту в першу чергу на відновлення порушеного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у національному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порушуючи питання про забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб, заявник покликається на те, що станом на день подання заяви, уже відбулася неодноразова перереєстрація об`єкта на АДРЕСА_1 , а відтак і в подальшому може відбутись ще не одна зміна власника вказаного майна з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів Львівської міської ради.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що проведення реєстраційних дій (щодо реєстрації прав/обтяжень прав) зупиняється, зокрема на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

При цьому згідно із частиною другою статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.04.2023 у справі № 910/15043/21.

Проаналізувавши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд погоджується, що оскільки предметом позову є усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно збудованої будівлі з припиненням права власності на вказану будівлю, відтак є доцільною заборона вчиняти щодо спірного нерухомого майна будь-які дії, пов`язані з його державною реєстрацією, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили щодо цього майна.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника у разі задоволення позову, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Обраний захід забезпечення позову спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника і забезпечить збалансованість інтересів сторін.

Таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати належним, адекватним та співмірним з заявленими вимогами.

При цьому, заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою і не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідача.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 910/18567/20).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На переконання суду, саме такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими заявником вимогами і не порушуватиме як прав відповідача, так і інтереси інших осіб, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору, не впливає на матеріальний стан відповідача, не призводить до понесення додаткових витрат, не позбавляє права користування спірним майном.

Враховуючи вищенаведене суд вважає можливим забезпечити позов шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, оскільки вважає, що викладені обставини в заяві про забезпечення позову дають підстави стверджувати, що невжиття вищевказаних заходів, може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися та не порушуватиме прав відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

постановив:

Заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Заборонити вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлового приміщення літ. «Б-1» загальною площею 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Роз`яснити заявнику, що він повинен подати позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Стягувач: Львівська міська рада (, адреса: м. Львів, пл.Ринок, 1).

Боржник: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Копію даної ухвали направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя:

Оригінал ухвали.