Єдиний унікальний номер 599/2202/23
Номер провадження 2/599/778/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В. Г., при секретарі Грицай О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування - Служба в справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 11 лютого 2001 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у них народилося троє дітей - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Внаслідок негативної поведінки відповідачки, яка самоусунулася від виховання сина ОСОБА_6 та залишила його на утриманні та вихованні позивача. Відповідачка не цікавиться сином та не бажає повертатися додому, їх шлюб носить формальний характер. З цих підстав позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, що має істотне значення, у зв`язку із чим, просить шлюб розірвати. Крім цього вказує, що вони із відповідачкою не можуть в позасудовому порядку врегулювати питання визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач вважає, що місце проживання сина необхідно визначити разом із ним, оскільки він спроможний забезпечити дитині добрі умови для гармонійного розвитку, відпочинку та виховання, при цьому, він не чинитиме жодних перешкод та сприятиме спілкуванню сину із матір`ю. За вказаних обставин просить позов задовольнити та розірвати шлюб, укладений між ними, та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із ним.

Позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечує при неявці відповідача щодо винесення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача.

Відповідач, будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно, до суду повторно не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за її відсутності, до суду не подала.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Зборівської міської ради Світлик І.З. підтримала висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи.

11 лютого 2001року сторони зареєстрували шлюб у Озерянській сільській раді Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 .

У шлюбі в сторін народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Між подружжям виникають непорозуміння, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Щодо вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд зазначає наступне.

Згідно висновку органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Зборівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , орган опіки та піклування вважає, що підстав для визначення місця проживання дитини немає, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради «Про затвердження висновків про визначення місця проживання дитини» №186 від 20 жовтня 2023 року затверджено даний висновок.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України).

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, платника аліментів, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти.

З врахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу неможливе та недоцільне, оскільки суперечить інтересам сторін, дана сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що батьком створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток сина та син ОСОБА_6 виявляє бажання проживати спільно з батьком, тому в інтересах дитини, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ,разом із батьком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.104, 105, 110, 112, 150, 155, 157, 164, 166, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України , ст. ст. 6-13, 81, 141, 264-265, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 лютого 2001 року у Озерянській сільській раді Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 , за його зареєстрованою адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.