ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2821/22 Номер провадження 22-ц/814/4320/23Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Філоненко О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2023 року у складі судді Стрюк Л. І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, інспектора відділу поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Сєрих Андрія Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Голови Національної поліції України Клименка Ігоря Володимировича, начальника ГУНП у Харківській області Тимошко Володимира Володимировича про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн; стягнути з інспектора відділу поліції № 3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Сєрих А. С. моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн; зобов`язати відповідачів: Головне управління Національної поліції в Харківській області, голову Національної поліції України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області притягнути до дисциплінарної відповідальності інспектора відділу поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області Сєрих А. С. шляхом звільнення із служби в поліції у відповідності до пункту 7 частини третьої статті 13 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Позов мотивовано тим, що у грудні 2018 року він звернувся до відділу поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 127, частиною першою статті 129, частиною першою статті 182 КК України.

Ухвалами слідчих суддів Харківського районного суду Харківської області неодноразово, а саме 25.09.2019, 02.06.2020, 21.10.2020 скасовані постанови слідчого Сєрих А. С. про закриття кримінального провадження № 0000206 від 07.02.2019. Кримінальне провадження направлялося до слідчого відділу Харківського ВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2020 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 від 07.02.2019 до 6 місяців, тобто до 26.05.2021 включно.

Але, на думку позивача, ОСОБА_4 , маючи особистий корупційний інтерес, відмовився виконувати ухвалу суду.

З приводу бездіяльності дізнавача Сєрих А. С. та посадових осіб поліції позивач неодноразово звертався зі скаргами до голови Національної поліції України Клименка І. В., начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області Тимошко В. В., проте жодної відповіді не отримав.

Процесуальним керівником інспектору відділу поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (м. Мерефа) Сєриху А. С. неодноразово надавалися вказівки щодо виконання певних процесуальних та слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000206 від 07.09.2019, направлявся відповідний лист про усунення порушення вимог КПК України.

Замість виконання вимог прокурора та виконання ухвал слідчих суддів, слідчий Сєрих А. С. 13.01.2022 закрив кримінальне провадження № 0000206 від 07.09.2019, постанову відмовився надавати.

На адресу ОСОБА_4 слідчим суддею Полтавського районного суду неодноразово направлялися повістки про виклик до суду по справі № 55/768/22 разом із вимогами надати кримінальне провадження № 0000206, але він ігнорує вимоги слідчого судді, кримінальне провадження надавати категорично відмовляється.

Вказує, що незаконні дії з боку відповідачів призвели до моральних переживань, у зв`язку з чим він втратив душевний спокій, був порушений сон, погіршилася пам`ять, увага та емоційна стійкість, втратив радість життя. Через стрес, пов`язаний із бездіяльністю відповідача, у позивача зіпсувалися відносини з оточуючими людьми. Це також негативно відобразилося на його здоров`ї, підвисився тиск, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Він постійно перебуває у пригніченому стані, душевно страждає. Незаконна бездіяльність відповідачів підриває довіру у нього особисто, сприяє формуванню у нього негативного ставлення до правоохоронних структур.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд упереджено дійшов висновку про те, що спір фактично вирішений по суті рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2022 по справі № 639/6667/21, оскільки підстави та предмет позову у даній справі та справі № 639/6667/21 є різними.

Вказує, що суд не взяв до уваги того, що по кримінальному провадженню № 0000206 не проведено жодної слідчої дії та не виконано жодної ухвали слідчих суддів, що вказує на бездіяльність дізнавача Сєрих А. С. та посадових осіб поліції, якими не були розглянуті його скарги.

Зазначає, що суд не звернув уваги на порушення його прав з боку відповідачів, незаконні дії та бездіяльність яких призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, постійного стресу та погіршення здоров`я.

Також суд не застосував правові висновки Верховного Суду, викладені у подібних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУНП у Харківській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Національної поліції України у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 07.02.2019 за заявою ОСОБА_1 за фактом погроз щодо нього невстановленої особою слідчим відділом Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в Харківській області) було розпочате кримінальне провадження № 0000206 та до 31.12.2020 здійснювалось досудове розслідування з правовою кваліфікацією за частиною першою статті 127, частиною першою статті 129 та частиною першою статті 182 КК України.

31 грудня 2020 року прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області підслідність у кримінальному провадженні № 0000206 визначена за підрозділом дізнання Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області (тепер це відділ поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 року у справі № 639/6667/21, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 червня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, керівника Харківської окружної прокуратури Климовця М. О., Харківської окружної прокуратури, прокуратури Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, дізнавача Харківського ВП ГУНП в Харківській області Макаренка В. С., голови Національної поліції України Клименка І. В. про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів розслідування, прокуратури задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 на дату звернення позивача до суду з даним позовом (жовтень 2021 року) триває декілька років, а саме з 07.02.2019. Позивач неодноразово змушений був звертатися до суду з різними скаргами, в тому числі щодо порушення розумних строків досудового розслідування, які судом були задоволені.

Визнавши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності органів слідства щодо проведення необхідної перевірки заяви ОСОБА_1 , надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, характер завданої шкоди, у їх сукупності, суд дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих потерпілому, та враховуючи вимоги розумності і справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

13 січня 2022 року постановою дізнавача відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Сєрих А. С. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 07.02.2019 за ознаками злочину статті 129 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2023 року у справі № 635/1836/19 за скаргою ОСОБА_1 вказану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000206 від 07.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 129 КК України, скасовано у зв`язку з тим, що дізнавач дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, не здійснивши всі необхідні заходи для встановлення об`єктивної істини.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права судом у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із нормами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України (незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування запобіжного заходу, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт), в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1173, 1174 ЦК України зобов`язання з відшкодування моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень або посадової чи службової особи такого органу при здійсненні нею своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Лише за сукупності усіх складових цивільного правопорушення настає відповідальність держави незалежно від вини цих органів/посадових або службових осіб.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цій справі на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1, 3, 7, 91 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 227/2572/19 (провадження № 61-20488св19), від 17 січня 2020 року у справі № 638/11414/18 (провадження № 61-2685св19), від 04 березня 2020 року у справі № 639/1803/18 (провадження № 61-18842св19), від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22 березня 2021 року у справі № 203/1067/19 (провадження № 61-23293св19), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19), від 11 січня 2023 року у справі № 591/8842/21 (провадження № 61-9658 св 22).

Як вбачається з матеріалів справи, метою звернень позивача до суду є оспорювання процесуальної діяльності дізнавача відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області Сєрих А. С. у зв`язку із незгодою з прийнятими ним процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні за № 0000206.

При цьому сам факт задоволення судом скарг позивача та скасування постанов про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій відповідачів, заподіяння позивачу шкоди та наявність підстав для її відшкодування, враховуючи, що його права та інтереси були поновлені в рамках кримінального провадження. Тобто, ухвалення слідчим суддею процесуальних рішень з метою відновлення кримінального провадження та вжиття органами досудового розслідування усіх заходів для встановлення об`єктивної істини у справі не є безумовним доказом неправомірних дій або бездіяльності відповідачів у розумінні статей 1173, 1174 ЦК України.

Позивачем також не доведено суду факту спричинення йому душевних страждань внаслідок прийняття дізнавачем Сєрих А. С. процесуальних рішень, неповідомлення його про закриття кримінального провадження постановою від 13.01.2022 та ненадання з 21.03.2022 матеріалів кримінального провадження № 0000206 слідчому судді.

Відносно порушення розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 від 07.02.2019, як вірно зазначив суд, позивач отримав сатисфакцію у виді відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України моральної шкоди за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 року у справі № 639/6667/21, що підтверджено постановою Харківського апеляційного суду від 21 червня 2023 року. Повторне звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з держави відшкодування моральної шкоди із залученням інших відповідачів та посиланням на інші процесуальні рішення посадових осіб ГУНП у Харківській області, які скасовані ухвалами слідчих суддів у період, з яким у справі № 639/6667/21 позивач пов`язував заподіяння йому моральних страждань внаслідок тривалого досудового розслідування кримінального провадження № 0000206, а саме з 07.02.2019, суперечить засадам цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , що у справі № 639/6667/21 підставою для відшкодування моральної шкоди були незаконні рішення та бездіяльність дізнавача Макаренка В. С., тоді як предметом спору у цій справі є рішення та бездіяльність дізнавача Сєрих А. С., на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки фактичним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як самостійний учасник цивільних відносин, незалежно від посадових чи службових осіб, яких відповідач зазначає порушником своїх прав. У справі № 639/6667/21 суди дійшли висновку про порушення прав позивача саме через необґрунтовану надмірну тривалість досудового розслідування кримінального провадження № 0000206 з 07 лютого 2019 року, що включає в себе діяльність усіх органів, на які покладено обов`язок проведення досудового розслідування в розумні строки.

Колегія суддів також звертає увагу, що на підставі Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває, та відповідно до частини восьмої статті 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків досудового розслідування, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

Аргументи апеляційної скарги позивача про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням вимог статей 23, 1173 ЦК України колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту завдання йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна