печерський районний суд міста києва
Справа № 757/118/23-ц
Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Хайнацького Є.С.,
при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,
позивача: не з`явилась,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить: стягнути із відповідача на свою користь додаткові витрати на сина ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у розмірі 20 992,50 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, у шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 з 01.09.2021 року навчається на контрактній основі в Київському національному лінгвістичному університеті на денній формі навчання, термін закінчення навчання - 30.06.2025 року.
За навчання сина у вищому навчальному закладі за чотири навчальних роки необхідно оплатити грошові кошти у розмірі 111 960,00 грн, що підтверджується п. 5.2 договору про надання освітніх послуг № 6630-0311-1 від 13.08.2021 року. Оплату за навчання сина здійснює мати, що підтверджується квитанціями від 18.08.2021 року на суму 13 995,00 грн (І півріччя першого курсу), від 27.01.2022 року на суму 13 995,00 грн (ІІ півріччя першого курсу), від 30.08.2022 року на суму 13 995,00 грн (І півріччя другого курсу).
Позивач вважає, що відповідач, як батько дитини, з огляду на приписи ст. 185 СК України, повинен також брати участь у додаткових витратах на дитину, які полягають у платі за навчання, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.04.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року відкладено розгляд справи на 07.06.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року відкладено розгляд справи на 04.08.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2023 року відкладено розгляд справи на 03.10.2023 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляд справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач у судове засідання не з`явився; повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою».
Відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що 21.08.2013 року складено актовий запис № 113.
У шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час розгляду справи є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 985 від 31.07.2004 року.
13.08.2021 року між позивачем та Київським національним лінгвістичним університетом було укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, відповідно до умов якого позивач взяла на себе зобов`язання щодо оплати освітньої послуги, що надається ОСОБА_3 закладом - здобуття вищої освіти, бакалавр за денною формою навчання за освітньою програмою «Маркетинг і реклама» за спеціальністю «075 Маркетинг».
Відповідно до умов зазначеного договору, загальна вартість освітньої послуги за рік складає суму в розмірі 27 990,00 грн, а за весь період навчання - 111 960,00 грн. Оплата за навчання вноситься за І семестр 2021/2022 н.р. у сумі 13 995,00 грн до 30.08.2021 року. Оплата за навчання вноситься за ІІ семестр 2021/2022 н.р. у сумі 13 995,00 грн до 01.02.2022 року.
Позивачем було здійснено оплату за три семестри в загальному розмірі 41 985,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з позовом до суду позивач посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини у вищому навчальному закладі нею сплачено кошти за навчання.
Суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Крім того, стосовно витрат на вищу освіту, суд зазначає, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі № 521/2016/16-ц.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що пред`явлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, та підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат, пов`язаних із оплатою навчання повнолітньої дитини, стороною позивача не наведено, а судом не встановлено, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 84, 89, 141, 178, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 09.10.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький