УХВАЛА

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 569/18230/22

провадження № 61-15603ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або банк) про захист прав споживачів.

Позов мотивований тим, що станом на 15 березня 2022 року в користуванні ОСОБА_1 знаходилося дві платіжні картки АТ КБ «Приватбанк»: «Універсальна» та «Для виплат». На картці «Універсальна» банком був розрахований кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн, на картці «Для виплат» знаходились особисті кошти в розмірі 10 502,40 грн.

16 березня 2022 року він виявив факт несанкціонованого зняття кредитних та особистих коштів із вказаних платіжних карток. Відповідно до банківської виписки по руху коштів по картці/рахунку «Для виплат» 15 та 16 березня 2022 року невідомими особами було здійснено дві транзакції, зокрема здійснено переказ його особистих коштів на суму 10 500,00 грн. Також, як вбачається з банківської виписки по руху коштів по картці/рахунку «Універсальна» 15 та 16 березня 2022 року невідомими особами було здійснено ряд операцій. Всього було знято 206 299,98 грн шляхом здійснення 37 транзакцій, з них: 199 799,38 грн - кредитні кошти, 6 500,60 грн - особисті кошти позивача. Залишок кредитних коштів на його рахунку становив 200,62 грн.

Виявивши факт несанкціонованого зняття коштів, позивач невідкладно зателефонував на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» за номером 3700 для блокування зазначених платіжних карток та повідомив співробітників банку про незаконне списання невідомими особами грошових коштів по картках «Універсальна» та «Для виплат». Також, він звернувся до правоохоронних органів із заявою про факт вчинення невідомими особами протиправних дій стосовно цих карткових рахунків.

Умови договорів про обслуговування карткових рахунків він не порушував, картки «Універсальна» та «Для виплат» та їхні реквізити третім особам не передавав, нікому не повідомляв свої ПІН-коди та СVV2 коди. На номер телефону не приходили ані смс-повідомлення, ані дзвінки від АТ КБ «Приватбанк» стосовно підтвердження списання грошових коштів з його рахунків.

Пізніше картку «Універсальна» банком перевипущено, здійснено часткове повернення кредитних коштів шляхом проведення 35 транзакцій. Всього банком повернуто 180 500,00 грн на картку/рахунок «Універсальна».

Решту списаних кредитних коштів на картку «Універсальна» перераховано не було. Крім того, 01 травня 2022 року банком списано відсотки за використання кредитного ліміту в розмірі 2 404,24 грн. Його особисті кошти на картку/рахунок «Для виплат» також повернуто не було.

За наведених обставин, він звернувся до відповідача з вимогою повернути решту суми безпідставно списаних коштів, а також скасувати нараховані відсотки за використання кредитного ліміту в розмірі 2 404,24 грн проте, відповідач відмовив у поверненні решти суми безпідставно списаних коштів.

Крім того, здійсненням несанкціонованих транзакцій на його карткових рахунках та з тривалою бездіяльністю установи банку щодо повернення вкрадених коштів у повному розмірі йому заподіяно моральної шкоди.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь: грошові кошти у розмірі 10 500,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 897,61 грн, 3 % річних в розмірі 229,89 грн, пеню в розмірі 2 797,00 грн, а всього - 15 454,50 грн; зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на його картковому рахунку ( НОМЕР_1 ) до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 15, 16 березня 2022 року, шляхом повернення 19 299,38 грн, зобов`язати позивача скасувати за його картковим рахунком ( НОМЕР_1 ) будь-яку заборгованість за використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 15, 16 березня 2022 року; відшкодувати моральну шкоду шляхом стягнення 10 000,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 500,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 897,61 грн, 3 % річних в розмірі 229,89 грн та пеню в розмірі 1 453,00 грн. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 15, 16 березня 2022 року, шляхом повернення 19 299,38 грн. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» скасувати за картковим рахунком ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) будь-яку заборгованість за використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 15, 16 березня 2022 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У жовтні 2023 року засобами електронного поштового зв`язку АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2023 року тапостанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у справі є захист прав споживача, зокрема шляхом зобов`язання відповідача відновити залишок коштів на його картковому рахунку, зокрема повернути 19 299,38 грн, зобов`язання скасувати за картковим рахунком споживача будь-яку заборгованість за використаним кредитним лімітом та відшкодування збитків на загальну суму 25 454,50 грн (15 454,50 грн + 10 000,00 грн).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Рівненський міський суд Рівненської області ухвалою від 09 грудня 2022 року визнав цю справу малозначною.

Підстав вважати, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, немає.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, зазначає, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки невиконання зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасності повернення наданих йому Банком коштів, тягне загрозу повернення Банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію відповідача, що перешкоджає його стабільній роботі, обмежує права та законні інтереси.

Верховний Суд зазначає, що поняття виняткового значення є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак