ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1753/22 Номер провадження 22-ц/814/3042/23Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

розглянула у письмовому провадженні за наявними матеріалами цивільну справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.01.2023 року у складі судді Бондарь В.А., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

У грудні 2022 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Лохвицького районного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказував, що між сторонами 22.07.2008 року було укладено кредитний договір № PLX0GL, згідно якого позивач зобов"язався надати відповідачу кредит в розмірі 9775,20 (Долар США) на термін до 22.07.2018 року , а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки в строк та порядок, встановлений договором. Відповідачем не надано в строки грошові кошти для погашення боргу. 17.12.2014 року позивач звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом про стягнення боргу з відповідача.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року було задоволено позов та стягнуто заборгованість. На даний час рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року не виконано боржником. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 6451,81 (Долар США). Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитом за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року, тобто за період з 17.12.2014 року по 16.10.2014 року, то за період з 01.03.2020 року по 04.11.2022 року відповідач має заборгованість в розмірі 518,71 (Долар США), яка складається з 518,71 (Долар США )- 3 % річних від простроченої суми.

Вказувало, що рішення суду від 14.01.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов"язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов"язання, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3 % річних від простроченої суми, а саме 518,71 (Долар США), що за курсом 36.56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2022 року складає 18964,04 грн., а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2023 року в задоволенні позову АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушення, тому банк має право на стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України.

Зазначає, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернуто наявні підстави для стягнення 3 % річних у межах строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 22.07.2008 року було укладено кредитний договір № PLX0GL, згідно якого позивач зобов"язався надати відповідачу кредит в розмірі 9775,20 (Долар США) на термін до 22.07.2018 року , а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки в строк та порядок, встановлений договором. Відповідачем не надано в строки грошові кошти для погашення боргу. 17.12.2014 року позивач звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом про стягнення боргу з відповідача.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року було задоволено позов та стягнуто заборгованість. На даний час рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року не виконано боржником.

Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 6451,81 Долар США.

Із матеріалів справи вбачається, що в порядку ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за період з 01.03.2020 року по 04.11.2022 року позивачем нараховано 518,71 (Долар США) -3 % річних від простроченої суми.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Оскільки АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача - 518,71 (Долар США) - 3 % річних від суми простроченої заборгованості, які були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з наступних підстав.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто заборгованість у розмірі 7656,48 доларів США, що станом на 16.10.2014 року еквівалентно 99151,42 грн.

На даний час рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 14.01.2015 року не виконано боржником. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 6451,81 (Долар США).

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України,застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 по справі №904/4105/18.

Нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18, від 15.04.2021 у справі №911/421/20.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги і поділяє його долю.

У цій справі позивачем заявлено до стягнення 3% річних, нарахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за кредитним договором від 22.07.2008 за № PLX0GL. Передумовою такого стягнення стало дострокове стягнення кредитором всією суми заборгованості, про що постановлено судове рішення у справі №647/3526/14-ц від 14.01.2015 року.

Спростування розміру стягнення є предметом доказування і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.12 ЦПК України). Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Враховуючи, що матеріали справи не підтверджують фактичного виконання рішення суду, то відповідач, як особа, яка не повернула своєчасно суму кредиту, зобов`язана сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ « ПриватБанк» та стягнення з відповідача на підставі ст.. 625 ЦК України 3 % річних в розмірі 518,71 доларів США, що станом на 04.11.2022 року еквівалентно 18964,04 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн., а при подачу апеляційної скарги 3721,50 грн.

Оскільки позов задоволено повністю, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" витрати зі сплати судового збору у сумі 6202,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.01.2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних в розмірі 518,71 доларів США, що станом на 04.11.2022 року еквівалентно 18964,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" витрати зі сплати судового збору у сумі 6202,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.11.2023 р.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця