441/2107/23
2/465/3232/23
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

10.11.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Городоцького районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області Яворської Н.І. від 05.09.2023року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передано на розгляд за підсудністю у Франківський районний суд м.Львова.

З ухвали судді Городоцького районного суду Львівської області від 05.09.2023року вбачається, що дана справа підсудна Франківському районному суду м.Львова, оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є за адресою: АДРЕСА_1 .

16.10.2023 року справа передана судді Мартинишин М.О.на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена від Городоцького районного суду Львівської області до Франківського районного суду м.Львова з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

В силу статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зі змісту ст. 28 ЦПК України вбачається, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, отриманих судом 10.11.2023 року вбачається, що сторони у встановленому законом порядку зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, з огляду на зазначене, вважаю, що матеріали зазначеної цивільної справи було помилково направлено до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі вищевикладеного, та зважаючи те, що зареєстроване місцем проживання сторін є на території Бродівського району Львівської області за адресою: АДРЕСА_2 , тому приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають направленню для розгляду за підсудністю до Бродівського районного суду Львівської області, як помилково направлені до Франківського районного суду м.Львова.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Городоцького районного суду Львівської області до Франківського районного суду м.Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України -

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів напарити для розгляду за підсудністю до Бродівського районного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартинишин М.О.