Справа № 481/1977/23
Провадж.№ 2-з/481/19/2023
УХВАЛА

/про відмову у забезпеченні позову /

"14" листопада 2023 р. м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Глушаниця Андрій Леонідович, про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2023 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В заяві про забезпечення позову заявник зазначив, що 21.11.2018р. ОСОБА_3 згідно боргової розписки отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 17 000.00 доларів США під 5% в місяць, які не повернув. У листопаді 2021 року заявник звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості. 15.11.2021 р. ухвалою суду було відкрито провадження у справі, а 13.03.2023р. судом винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 задоволено частково.

Проте ОСОБА_3 30.09.2021р. за договором дарування передав свої земельні ділянки, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, Березнегуватська сільська рада, площею 1,50га. кадастровий номер :02:000:0236 та площею 5,9524га. кадастровий номер :03:000:0491 своєму синові ОСОБА_4 .

Заявник посилаючись на те, що ОСОБА_3 з метою не повернення боргу ОСОБА_1 передав за договорами дарування належні йому земельні ділянки своєму синові ОСОБА_4 .

Крім того, заявник зазначив про намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вимогою про визнання недійсним договорів дарування земельних ділянок, у зв`язку з чим просив накласти арешт на вищевказані земельні ділянки з метою забезпечення предмету спору та гарантування виконання майбутнього судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п.1ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень суду касаційної інстанції, що стосуються способу вирішення аналогічних питань, суд перевіряє зокрема: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Як вбачається з матеріалів заяви, 13.11.2023р. ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 на підставі договорів дарування.

Суд, вважає, що відсутні підстави для застосування вказаного заявником заходу забезпечення позову, зважаючи на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам".

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

З матеріалів заяви вбачається, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.03.2023р. у справі №481/1366/21 за позовом ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики, вимоги позивача задоволені частково. Рішення суду набрало законної сили 13.04.2023р.

Заявник у своїй заяві зазначив, про намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з метою визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, які ОСОБА_3 30.09.2021 році подарував своєму синові ОСОБА_4 . Як зазначив заявник, що метою такого звернення стало невиконання ОСОБА_3 рішення суду та умисне вчинення нотаріальних дій щодо передачі свого майна ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у зв`язку з тим, що майбутній відповідач ОСОБА_4 у справі яка розглядалась не був учасником справи, а правовідносини у ОСОБА_1 склались саме з ОСОБА_3 , за результатом яких судом було винесено рішення, тому відсутні підстави для задоволення заяви та вжиття заходу забезпечення, про вжиття якого просить заявник.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Глушаниця Андрій Леонідович, про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА