Справа № 697/50/23
Провадження № 2/697/174/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кутової Є.Е.,

представника відповідача адвоката Фалеса В.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження перебігу позовної давності, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач), про продовження перебігу позовної давності, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з ОСОБА_2 вони співмешкали з 2005 року, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 19.06.2010, видане відділом РАЦС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. В актовому записі про народження дитини в графі батько записаний відповідач.

19.06.2010 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 від 19.06.2010, видане відділом РАЦС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 27.09.2013, видане відділом ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Подружні стосунки у них були нормальні, однак поступово погіршились. Рішенням № 754/3319/15-ц від 30.03.2015 Деснянського районного суду м. Києва шлюб було розірвано.

Їх спільною подружньою сумісною власністю є домоволодіння АДРЕСА_1 , придбане згідно договору купівлі-продажу від 26.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області, реєстр № 2407, та земельна ділянка площею 0,100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, договір купівлі-продажу від 26.05.2008, посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області, реєстр № 2410. Дане домоволодіння загальною площею 39,4 кв.м., житловою 15,8 кв.м.

Так як придбаний будинок для постійного проживання їх сім`ї був невеликим, вони з відповідачем вирішили збільшити житлову площу, тобто збудували новий будинок.

Відповідно до будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 від 28.12.2011 на придбаній земельній ділянці ними побудоване домоволодіння двоповерховий дерев`яний будинок: фундамент бетон, стіни дерево, перекриття дерево, підлога дошки, плитка (тепла підлога), двері дерев`яні, м/п склопакети, вікна м/п склопакети, покрівля металочерепиця. На будівництво був придбаний будівельний матеріал: фальш брус (сосна) 200-250 кв.м.; вагонка (сосна) для внутрішніх робіт в будинку стеля, стіни, плитка для ванних кімнат, для кухні і в прихожу; лак для покриття підлоги; вогнетривка плитка для обкладання пічки та на будівництво нової пічки і груби; тротуарна плитка навколо будинку; пропитка фасаду будинку вогнетривкої рідиною; скловата 200 кв.м.; пінопласт; цемент; пісок; гідроізоляція; церезит; металопластикові пакети вікон, дверей (балконної та вхідних); дерев`яні міжкімнатні двері (дерево моноліт з вставками з матового скла); дерев`яні сходи на другий поверх; ковані перила під замовлення; вагонка з пластика для підлоги на лоджії; матеріал з дерева для перекриття; цвяхи, дюбеля, клей, шпаклівка. Відновлено і проведено електропостачання, підведений газ і вода, система каналізації.

В новозбудованому будинку на першому поверсі знаходяться: прихожа 24 кв.м., дві кімнати по 8 кв.м. кожна, нова піч, проведено автономне опалення батареї. На кухні 20 кв.м. зроблена тепла підлога, водонагрівач (бойлер) на 200 літрів. Проведено централізоване водопостачання. Є туалет, душова кабінка, рукомийник в кімнаті 4 кв.м. Розташована кімната 5 кв.м. для технічного обладнання: твердопаливний котел, встановлений новий газовий котел двоконтурний німецький.

На другому поверсі розташовані три кімнати: спальня 16 кв.м., дві дитячі 10 кв.м. і 14 кв.м., балкон 8 кв.м., туалет, ванна кімната 8 кв.м., коридор 12 кв.м.

У дворі є дитячий майданчик, спортивне знаряддя. Був обновлений погріб, в ньому бак з водою на 500 куб.м. Була побудована баня, сарай.

Територія довкола загороджена новою загорожею, поставлені ковані ворота, викладена тротуарна плитка навколо будинку. Почалось будівництво будинку в січні 2012 року, заселились у липні 2012 року. На дане будівництво були витрачені їх спільні кошти. Загальна площа будинку становить 147 кв.м., жила 88,1 кв.м. Вартість домоволодіння з надвірними спорудами складає 2268354,00 грн., відповідно звіту про визначення ринкової вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від грудня 2022 року.

Право власності при реєстрації домоволодіння в Канівському відділку КП «Черкаське об`єднане обласне бюро технічної інвентаризації» було оформлено на відповідача та видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2012 взамін договору купівлі-продажу від 26.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області, реєстр № 2407.

Спільною сумісною власністю також є наступне майно, яке підлягає розподілу:

* меблі:

- комод в стилі бароко 60*80*100, дерево горіх з різьбленням на 3 секції 25000,00 грн.,

- кутовий стелаж 180*60*80 в стилі бароко з скляними дверцятами і полицями, дерево дуб 40000,00 грн.,

- розкладний диван-книжка дерев`яний 10000,00 грн.,

- журнальний столик з дерева 40*80*80 2000,00 грн.,

- піаніно «Україна» 3000,00 грн.,

- французький буфет в стилі бароко з стільницею з масиву дубу 220*60*180 50000,00 грн.,

- обідній стіл з масиву дерева 100*80*80 20000,00 грн.,

- лавка з масиву дерева 120 см. 2 шт. по 7500,00 грн. кожна 15000,00 грн.,

- різна дубова шафа у стилі бароко з двома дверцятами 60*140*120 20000,00 грн.,

- дерев`яне ліжко 200*120 10000,00 грн.,

- матрац до ліжка 5000,00 грн.,

- двоспальне дерев`яне ліжко 200*180 15000,00 грн.,

- матрац до ліжка 6000,00 грн.,

- трьохдверна шафа 2 шт. по 1000,00 грн. кожна 2000,00 грн.,

- обідній стіл 100*100 з 4 стільцями, дерево темне масив 10000,00 грн.,

* набір кухонних меблів:

- 3 підвісні шафи з полицями з МДФ темно-коричневого кольору 7 000,00 грн.,

- 3 тумби нижні з полицями з МДФ 7000,00 грн.,

- тумба під мийку 3000,00 грн.,

- тумба між духовкою і мийкою 3000,00 грн.,

- газова поверхня з нержавими на 4-и конфорки 12000,00 грн.,

- духовка електрична вбудована 20000,00 грн.,

- мийка кругла з акрилового каменю чорного кольору 40*50 10000,00 грн.,

- змішувач 5000,00 грн.,

- стільниця з МДФ світла 2000,00 грн.,

* ванна кімната 1 поверху:

- унітаз, церезит 3000,00 грн.,

- тумба з рукомийником, біла 60*100 3000,00 грн.,

- рукомийник білий 5000,00 грн.,

- змішувач води 500,00 грн.,

- душова кабіна з скла 15000,00 грн.,

- змішувач води 1000,00 грн.,

* ванна кімната ІІ поверху:

- унітаз, церезит 3000,00 грн.,

- тумба з рукомийником 5000,00 грн.,

- акрилова ванна 60*160 10000,00 грн.,

* електроприлади:

- холодильник Атлант білий 5000,00 грн.,

- пральна машинка Сіменс 3000,00 грн.,

- пиловтяг червоного кольору 2000,00 грн.,

- мультиварка 2000,00 грн.,

- електром`ясорубка 4500,00 грн.,

* посуд:

- каструлі «Біол» на 2 літри, на 3 літри 1200,00 грн.,

- сковорідки «Біол» - 2 шт. по 500,00 грн. кожна 1000,00 грн.,

- гусятниця чавунна зелена 200,00 грн.,

- гусятниця « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - 500,00 грн.,

- чавунок емальований всередині на 3 літри 500,00 грн.,

- глечики глиняні старовинні, 10 шт. по 500,00 грн. кожен 5000,00 грн.,

- сковорода чавунна 200,00 грн.,

* різне:

- рушники вишивка ручної роботи 15 шт. по 1000,00 грн. кожний 15000,00 грн.,

- вишивка ручної роботи 2 шт. по 500,00 грн. кожна 1000,00 грн.,

- статуетка «Руська жінка в сарафані і в хустці», фарфорова 8000,00 грн.,

* будівельні прилади:

- бензопила 5000,00 грн.,

- газонокосилка 5000,00 грн.,

- візок 1000,00 грн., а всього майна на суму 407 600,00 грн.

Таким чином, як зазначено позивачем, сторонами придбано майно загальною вартістю 2 675 954,00 грн. (2 268 354,00 грн. вартість житлового будинку і надвірних споруд + 407 600,00 грн. інше майно) на 3/4 частини якого претендує позивач.

Крім того, відповідач добровільно не забезпечував тривалий час неповнолітніх дочок. Позивач змушена в червні 2018 року звернутись до суду штату Аляски, США, з позовом до відповідача про стягнення аліментів з нього на її користь на утримання їх дочок. 24.11.2021 отримала копію листа компетентного органу штату Аляска, США, про виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Поряд з цим, відповідач приховував майно, витрачав його в своїх інтересах. За спільні подружні кошти в лютому 2015 року ними придбана трикімнатна квартира в Португалії для постійного проживання їх сім`ї. Вартість квартири 4 660 800,00 грн. В подальшому в своїх інтересах відповідач без її відома переоформив, зареєстрував право власності на нерухоме майно на себе. Цим самим створив перешкоди в користуванні і забезпеченні житлом їх сім`ї, неповнолітніх дітей.

Позивач вважає, що суд при постановленні рішення про поділ майна подружжя вправі відступити від засади рівності часток чоловіка і дружини визнати за нею право власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд по АДРЕСА_1 . При задоволенні її позовних вимог таким рішенням, у неї буде можливість матеріально забезпечити їх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а це і є дійсне піклування, їх фізичний і духовний розвиток.

Відповідачу на праві власності належить також земельна ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер :01:007:0046, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, Державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 від 16.11.2011.

При визнанні за нею права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд по АДРЕСА_1 , переходить право власності і на земельну ділянку в частці, розмір якої відповідає частці у будинку.

Так як тривалий час вони не були однією сім`єю, позивач пропонувала відповідачу добровільно розділити майно подружжя, придбане під час сумісного подружнього життя, вважала, що він дасть згоду. Але так не сталось, відповідач згоди не надав. Врегулювати це питання добровільно неможливо. Також перешкодою ще була відсутність відповідача, бо він працював за межами України на комерційних авіалініях «ATLAS AIR» США, і проживав періодично в Португалії і в США. Це і є причиною пропуску терміну позовної давності для відповідного своєчасного звернення до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд:

- продовжити перебіг позовної давності для розгляду позову про продовження перебігу позовної давності, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд;

- визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1 , вартість яких 1 701 265,50 грн.;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0046, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 від 16.11.2011, пропорційно частці у будинку і спорудах; виділити їй у користування майно: - кутовий стелаж 180*60*80 в стилі бароко з скляними дверцятами і полицями, дерево дуб 40000,00 грн., - піаніно «Україна» - 3000,00 грн., - французький буфет в стилі бароко з стільницею з масиву дуба 220*60*180 50000,00 грн., - різна дубова шафа у стилі бароко з двома дверцятами 60*140*120 20000,00 грн., - дерев`яне ліжко 200*120 10000,00 грн., - матрац до ліжка 5000,00 грн., - обідній стіл 100*100 з 4 стільцями, дерево темне масив 10000,00 грн., * набір кухонних меблів: - тумба під мийку 3000,00 грн., - тумба між духовкою і мийкою 3000,00 грн., - газова поверхня з нержавими на 4-и конфорки 12000,00 грн., - мийка кругла з акрилового каменю чорного кольору 40*50 10000,00 грн., - змішувач 5000,00 грн., * ванна кімната: - унітаз, церезит 3000,00 грн., - тумба з рукомийником, біла 60*100 3000,00 грн., - рукомийник білий 5000,00 грн., - змішувач води 500,00 грн., - душова кабіна з скла 15000,00 грн., - змішувач води 1000,00 грн., * електроприлади: - пральна машинка Сіменс 3000,00 грн., - пиловтяг червоного кольору 2000,00 грн., - мультиварка 2000,00 грн., - електром`ясорубка 4500,00 грн., * посуд: - каструлі «Біол» на 2 літри, на 3 літри 1200,00 грн., - сковорідки «Біол» - 2 шт. по 500,00 грн. кожна 1000,00 грн., - гусятниця чавунна зелена 200,00 грн., - гусятниця «Біол» - 500,00 грн., - чавунок емальований всередині на 3 літри 500,00 грн., - глечики глиняні старовинні, 10 шт. по 500,00 грн. кожен 5000,00 грн., - сковорода чавунна 200,00 грн., * різне: - рушники вишивка ручної роботи 15 шт. по 1000,00 грн. кожний 15000,00 грн., - вишивка ручної роботи 2 шт. по 500,00 грн. кожна 1000,00 грн., - статуетка «Руська жінка в сарафані і в хустці», фарфорова 1 шт. 8000,00 грн., на суму 242 600,00 грн., а всього майна на суму 1 943 865,50 грн. (1 701 265,50 грн. вартість 3/4 частини житлового будинку і надвірних споруд + 242 600,00 грн. інше майно);

- визнати за відповідачем право власності на 1/4 частину житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1 , вартістю 567 088,50 грн.;

- визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0046, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 від 16.11.2011, пропорційно частці у будинку і спорудах;

- залишити в користування відповідачу наступне майно: - комод в стилі бароко 60*80*100, дерево горіх з різьбленням на 3 секції 25000,00 грн., - розкладний диван-книжка дерев`яний 10000,00 грн., - журнальний столик з дерева 40*80*80 2000,00 грн., - обідній стіл з масиву дерева 100*80*80 20000,00 грн., - лавка з масиву дерева 120 см. 2 шт. по 7500,00 грн. кожна 15000,00 грн., - двоспальне дерев`яне ліжко 200*180 15000,00 грн., - матрац до ліжка 6000,00 грн., - трьохдверна шафа 2 шт. по 1000,00 грн. кожна 2000,00 грн., - 3 підвісні шафи з полицями з МДФ темно-коричневого кольору 7 000,00 грн., - духовка електрична вбудована 20000,00 грн., - стільниця з МДФ світла 2000,00 грн., - унітаз, церезит 3000,00 грн., - тумба з рукомийником 5000,00 грн., - акрилова ванна 60*160 10000,00 грн., - холодильник Атлант білий 5000,00 грн., - бензопила 5000,00 грн., - газонокосилка 5000,00 грн., - візок 1000,00 грн., на суму 165 000,00 грн., а всього майна на суму 732 088,50 грн. (567 088,50 грн. вартість 1/4 частини житлового будинку і надвірних споруд + 165 000,00 грн. інше майно);

- стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 13 420,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.69).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.154).

07.06.2023 від представника відповідача адвоката Фалеса В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими й безпідставними.

Так, сторона відповідача вважає, що позивач звернувся з вказаним позовом після закінчення строків позовної давності та за відсутності підстав для їх продовження або поновлення, про що позивач взагалі не просить та не подає відповідну заяву.

Крім цього, представник відповідача звертає увагу, що предметом спірних правовідносин є нерухоме майно набуте відповідачем у 2008 році. При цьому, шлюб між позивачем та відповідачем був укладений лише 19.06.2010, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Тобто, спірне майно було набуте відповідачем на праві приватної власності ще за два роки до того, як було зареєстровано шлюб з позивачем. Відповідно, в силу норм ст. 60 Сімейного кодексу України, таке спірне майно є приватною власністю відповідача та не підлягає розподілу.

Щодо доводів позивача про істотне збільшення майна у вартості, то за доводами сторони відповідача, жодних належних та допустимих доказів щодо участі позивача в такому збільшенні майна в позовній заяві не наведено. Сам факт перебування осіб у шлюбі в період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто, вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Більше того, позивачем взагалі не ставиться вимога про визнання такого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, цілком безпідставними є заявлені вимоги про розподіл спільного майна подружжя.

Наданий позивачем звіт про оцінку майна не відповідає вимогам ЦПК України, а тому не може вважатися допустимим доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України. Ухвалення судом рішення на підставі Звіту про оцінку майна, наданого позивачем, порушить права відповідача та призведе до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

В той же час, в своїй позовній заяві позивач зазначає про ряд речей побуту та інших, які на її думку підлягають розподілу. При цьому, зазначаючи вартість такого майна, позивач не надає жодних доказів на підтвердження відповідних сум, формально зазначаючи про загальну суму такого майна, на думку позивача, в розмірі 407 600 грн.

Крім цього, відповідач жодним чином не ухилявся від утримання свої дітей. Більше того, переїзд до Португальської Республіки було здійснено з метою забезпечення належного та безпечного проживання та виховання дітей, у зв`язку з подіями, які відбувалися в Україні на початку 2015 року. Задля цього і було придбано квартиру в цій країні. В свою чергу, посилання позивача на наявність судового рішення про стягнення аліментів жодним чином не свідчить про наявність протиправних дій в розумінні ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України, адже, відповідне звернення до суду є правом позивача. При цьому, жодних доказів щодо невиконання відповідачем своїх обов`язків позивачем не надано.

Представник відповідача також звертає увагу на пропуск позивачем строку позовної давності та відсутність підстав для продовження перебігу. Позивачем не наведено жодних відомостей з посиланням на належні та допустимі докази про існування підстав, передбачених ч. 1 ст. 263 ЦК України, у зв`язку з чим позивач просить продовжити перебіг позовної давності.

В той же час, зазнаючи про необхідність продовження перебігу позовної давності та з огляду на інші обставини, наведені в позовній заяві, позивач фактично визнає ту обставину, що строк позовної давності сплив. З моменту розлучення позивач вже знала і могла дізнатися про порушення свого права. Строк позовної давності сплив 31.03.2018. За таких обставин, звернувшись з позовом до суду 10.01.2023 позивач пропустила строк позовної давності.

З огляду на вказані обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.176-182).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кутова Є.Е. просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Фалес В.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши в судовому засіданні доводи позивача, представника позивача, представника відповідача, а також показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2008 між ОСОБА_5 (надалі Продавець) та ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 (надалі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (далі договір), посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. (договір зареєстрований в реєстрі за № 2407).

Згідно з п. 1.1. вказаного договору, на умовах передбачених цим договором, Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , і зобов`язується оплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі.

За цим договором у власність Покупця переходить житловий будинок, що зазначений в п. 1.1 цього договору (п. 1.2. договору).

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно відчужуваний житловий будинок складається з: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., біля будинку надвірні споруди: а веранда, а1 сарай, а2 ганок, б навіс, Б сарай, В сарай, Г убиральня, п/г погріб, І вимощення, 1,2 огорожа, 3 колонка (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, продаж будинку вчиняється між сторонами за 88 564,00 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню Продавця та Покупця, є остаточною і змінам не підлягає.

Право власності на житловий будинок, що є предметом цього договору, у Покупця виникає з моменту державної реєстрації права власності (п. 3.1. договору) (а.с.15).

Крім того, 26.05.2008 між ОСОБА_5 (надалі Продавець) та ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 (надалі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. (договір зареєстрований в реєстрі за № 2410).

Згідно з п. 1 зазначеного договору, Продавець передав, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га.

Ця земельна ділянка належить Продавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ЧР № 21-198, виданого Канівською міською Радою, 05.01.2000 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198.

Продаж вчинено за 13 460,00 грн.. Ця сума повністю сплачена Покупцем готівкою і отримана Продавцем особисто до підписання цього договору (а.с.16).

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ 349041 від 16.12.2011, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 19.06.2010 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 19.06.2010 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 718. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 » (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.13) та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.14).

В період перебування сторін у шлюбі, 28.12.2011 управлінням архітектури та містобудування Канівської міської ради виданий будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 ; замовник ОСОБА_2 (а.с.21, 22-25).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2012, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Опис об`єкта: житловий будинок з житловою прибудовою, мансардою житловою, двома прибудовами та балконом, А-1, А1-1, м/с, а, а1, загальна площа 147,0 кв.м., житлова площа 88,1 кв.м.; сарай Б; убиральня Г; погріб Д; огорожа 1; колодязі водопровідні 4,5; колодязь каналізаційний 6 (а.с.26).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2015 (справа № 754/3319/15-ц) шлюб між сторонами розірвано (а.с.12).

Відповідно до звіту про визначення вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки, вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає на дату оцінки (22.12.2022) без ПДВ 2 268 354,00 грн. (а.с.28-41).

Звертаючись до суду із позовом, позивачка в обґрунтування заявлених нею позовних вимог посилалася на те, що спірний житловий будинок сторони збудували, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти та заощадження подружжя, а тому він є об`єктом права спільної сумісної власності. Крім цього, вона брала активну участь у будівництві вказаного будинку та вкладала в будівництво свої кошти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працювала в сім`ї ОСОБА_8 нянею з 2011 року до часу, коли вони виїхали закордон. Влаштувалася на роботу по оголошенню. Декілька місяців свідок виконувала свої обов`язки в квартирі по АДРЕСА_3 , а коли вони переїхали в спірний будинок, то працювала там. Це був приблизно 2012 рік. Будинок був великий, красивий, гарно облаштований, двоповерховий, у дітей були окремі кімнати. З нею розраховувалась за роботу ОСОБА_10 . Свідок вважає, що будинок збудували чоловік та дружина спільно, оскільки являлись сім`єю. Вона бачила, як ОСОБА_10 розраховувалась з працівниками, які дещо доробляли по будівництву та облаштуванню будинку. Свідок знає, що ОСОБА_2 приїздив до сім`ї, але коли він був вдома її не викликали, користувалися її послугами за потребою, коли батьків не було вдома. Наскільки їй відомо, ОСОБА_10 декілька разів в місяць їздила в м. Київ до батька. Потреба в няні була необхідна, оскільки ОСОБА_10 займалась будівництвом будинку. Будинок будувався три роки. Деталі будівництва не пам`ятає. Працювала в сім`ї ОСОБА_8 нянею, коли ті проживали ще на орендованій квартирі, і їй було відомо, що ОСОБА_10 їздить за матеріалами для будівництва. ОСОБА_1 приїхала з-за кордону, тому була забезпечена. Хто в сім`ї ОСОБА_8 за що платив і чиї були це кошти, свідку достовірно не відомо. До переїзду сім`ї на проживання в будинок свідок приходила туди подивитись: там стояла маленька хатинка це було кінець 2011 року початок 2012 року. Потім там збудувався будинок: з маленької хатини став великий будинок. Свідок бачила як ОСОБА_10 розраховувалась з робітниками, що доробляли ремонтні роботи. Відповідача ОСОБА_2 бачила разів п`ять, і він завжди був радий бачити дітей. Більше нічого не може повідомити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що знайома з ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 бачила декілька разів. Вона працює в магазині господарчих товарів. ОСОБА_10 купувала в них будівельні матеріали. Розраховувалась ОСОБА_10 в магазині. Чи особисті це були кошти ОСОБА_10 , чи ні, їй невідомо. Вказувала ОСОБА_1 адресу для доставки: АДРЕСА_1 (сама крайня хата біля лісу). Відвозили суміші, рідини від грибка, машину замовляли для доставки піску. Купували також саморізи. Один раз свідок показувала вантажнику адресу доставки, оскільки їй було цікаво подивитись на будівництво. Будинок дерев`яний, це був приблизно 2013 чи 2014 рік, стояла коробка (будинок), всередину не заходила. Там тривало будівництво, все ще було розрито. Також була вона і в середині будинку. Але пізніше, коли там вже проживали діти. Це був 2013 рік і там було все вже зроблено, лише недороблена одна дитяча кімната, здається була недороблена підлога. З ОСОБА_10 вони здружилися під час купівлі будівельних матеріалів. Розмов про фінанси між позивачем і свідком не було. Коли купувався товар, все підраховувалось, розрахунок був з продавцем, а чек видавався за бажанням клієнта. Точні дати доставки свідок не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що вони проживають зі сторонами на одній вулиці. В 2011 році до нього прийшла ОСОБА_1 з питанням чи зможе він привезти пісок. Свідок привіз пісок, щебінь. Потім ОСОБА_8 також вирішили побудувати піч. Завжди до нього телефонувала ОСОБА_10 і вони їхали в магазин за будівельними матеріалами. Купували кирпич, арматуру, плитку. Свідок привозив все для будівництва, а також побудував піч, фундамент (укріплював старий, робив новий), обмостку, паркан. Будинок спочатку був у поганому стані, одноповерховий з горищем, а зараз двоповерховий, є котельня, санвузли на першому і другому поверсі. Займалася будівництвом ОСОБА_10 , зверталася до свідка за порадами. З 2011 року до часу коли сім`я ОСОБА_8 в`їхали в будинок минуло близько 4 років. Вартість будинку збільшилась. Розраховувалась з ним за роботу ОСОБА_10 , ОСОБА_14 бачив рідко, разів десять. Організацією ремонтів займалась ОСОБА_15 . На будівництві працювали також електрики, сантехнік знайомий ОСОБА_14 , який робив опалення та сантехніку. Свідок ложив плитку, робив стяжку. Більше трьох років тривало будівництво. Він брав матеріали для будівництва у магазинах і привозив чеки. Був у будинку років три тому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_2 є його зятем, а відповідно ОСОБА_1 його дочкою. Свідок був фактично членом сім`ї ОСОБА_8 . Спочатку ОСОБА_10 та ОСОБА_14 проживали в цивільному шлюбі з 2005 року. Позивач та відповідач разом обирали місце проживання, ОСОБА_2 будував будинок, а ОСОБА_1 керувала будівництвом, проживала в будинку, охороняла. Потім разом переїхали туди проживати. Коли ОСОБА_2 приїздив з роботи додому, півдня перебував вдома, а потім свідок з відповідачем сідали в автомобіль та їздили по Україні. Рутьяни проживали в м. Києві. Сім`я жила добре, ні разу не сварились, було взаєморозуміння. Свідок, як довірена особа відповідача, вирішував всі документальні справи. Фінансував будівництво ОСОБА_2 , основний фінансовий тягар був на ньому. За скільки відповідач купив будинок свідку невідомо. Також у дочки свідка були збереження. Дочка ОСОБА_10 приїздила до свідка зі своєю дочкою та залишала на зберігання 8 тис. доларів США. Крім того, вона ще присилала кошти і збереження збільшились до 12 тис. доларів. Потім сім`я ОСОБА_8 вирішила поїхати в Португалію, там також проживали дружньо. ОСОБА_1 приїздила до свідка і брала кошти по 1000 по 2000 на будівництво. Дочка працювала за межами України, медик по освіті. Коли дочка проживала в м. Канів, приїздила в Київ, брала кошти. Проживала в будинку. Хоча можливо і знімала квартиру. Відповідач приїздив один раз в місяць. Багато по будівництву допомагав ОСОБА_17 , який також був допитаний в якості свідка. Ірина вирішувала всі питання по будівництву, ОСОБА_2 нічого не вирішував. Всі кошти, які були в нього на зберіганні, йшли на будівництво (зароблені дочкою). Прораб керував будівництвом. Спочатку будинок був маленький, а зараз великий, двоповерховий. Будинок будувався для сім`ї. З м. Київ Ірина переїхала в м. Канів, тому що були обстріли. Також був позов про стягнення аліментів з відповідача. ОСОБА_10 сподівалась, що будинок розподілять добровільно. На даний час діти проживають в спірному будинку. Свідок не був присутній під час будівництва, а тому йому достовірно невідомо, хто оплачував будівництво. Також він не був присутній при фінансових питаннях. Після завершення будівництва в 2015 році приїздив. Що було раніше в будинку не знає.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст. 61 ЦК України).

Тлумачення положень ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України, майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

За змістом ст.ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно усталеної судової практики, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Аналіз положень ч. 1 ст. 62 СК України свідчить, що визнання майна дружини, чоловіка за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя пов`язується із наявністю у сукупності двох умов:

1) істотність збільшення вартості майна. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального здорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя;

2) істотність збільшення вартості має бути пов`язана зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у ст. 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 453/320/16-ц.

Під трудовими затратами необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність збільшення вартості майна має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

У разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального подорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.

При посиланні на вимоги ст. 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мала довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені її окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).

З урахуванням обставин даної справи, суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та беззаперечних доказів істотності збільшення вартості майна, що первинний об`єкт нерухомості, який належав відповідачу на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи став несуттєвим, малозначним порівняно з тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу в результаті спільних трудових або грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником, тобто позивачем.

Вказані обставини позивачем не доведені, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які квитанції на її ім`я про придбання будівельних матеріалів, або ж надання грошових коштів для здійснення такого будівництва, переказ таких коштів з іншої країни, тощо.

Тобто, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт трудових чи грошових затрат позивача у збільшенні вартості спірного майна. При цьому, такий факт не може підтверджуватися виключно показаннями свідків. Позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона брала участь у будівництві індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження істотного збільшення вартості спірного будинку, оскільки відсутні дані щодо ринкової вартості будинку на час укладення шлюбу.

Як вірно також зазначено представником відповідача у судовому засіданні, позивачем взагалі не ставиться вимога про визнання такого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів, що майно, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_2 у порядку ст. 57 СК України набуло статусу спільної сумісної власності відповідно до ст. 62 СК України.

Натомість, в матеріалах справи відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання позивача і відповідача однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого відповідач набув спірне майно у власність.

Отже, доводи позивача про перебування у сімейних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу до їхнього одруження не знайшли свого підтвердження у даній справі.

Суд також звертає увагу, що участь особи у проведенні ремонтних робіт, поліпшенні житлового будинку та інших приміщень надає право вимагати не визнання права власності, а відшкодування витрат на будівництво (у випадку належної доведеності обставин таких витрат).

Зазначений правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18).

Крім цього, в своїй позовній заяві позивач зазначає про ряд речей побуту та інших, які на її думку підлягають розподілу. При цьому, зазначаючи вартість такого майна, позивач не надає жодних доказів на підтвердження відповідних сум, формально зазначаючи про загальну суму такого майна, на думку позивача, в розмірі 407 600 грн.

Доводи сторони позивача, які зводяться до того, що саме відповідач повинен спростовувати презумпцію спільності майна подружжя не заслуговують на увагу, оскільки саме на позивача покладався обов`язок доведення існування підстав, передбачених частиною першою статті 62 СК України, оскільки у даному випадку спростовується презумпція особистої приватної власності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи викладене, позивачем ОСОБА_1 не надано переконливих, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що її внесок у істотне збільшення у своїй вартості спірного майна у розумінні ч. 1 ст. 62 СК України є достатньо значним, тоді як сам по собі факт перебування позивача у шлюбі з відповідачем на момент здійснення будівництва спірного об`єкта нерухомого майна не є підставою для визнання зазначеного майна спільним сумісним майном подружжя.

Таким чином, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про продовження перебігу позовної давності, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд, слід відмовити повністю.

Разом з тим, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє по суті, суд не розглядає питання щодо наслідків спливу позовної давності, про які заявлено представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження перебігу позовної давності, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння і надвірних споруд відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 16.11.2023.

Головуючий Б . К . Скирда