15.11.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/5946/23

Провадження № 2/642/1645/23

15 листопада 2023 року

м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Петрова Н.М., за участю секретаря судового засідання Усиченко К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

11.10.2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій він просить суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №776.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2023 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М.

Ухвалою суду від 13.10.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які 19.10.2023 року позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, засобами поштового зв`язку надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином,через суду надала заяву, в якій заперечувала проти розірвання шлюбу, просила суд надати термін для примирення та збереження сім`ї.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно із якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно з ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що позивач не має бажання зберегти шлюб та примиритися, а відповідач напроти - бажає зберігти сімейні відносини. Надання передбаченого Законом терміну для примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Оскільки сторони по справі протягом тривалого часу спільно проживають в зареєстрованому шлюбі, мають на утриманні неповнолітню дитину, суд прийшов до висновку, що подружжю необхідно надати строк для примирення тривалістю шість місяців. Суд вважає цей строк достатнім для того, щоб сторони могли вчинити дії щодо примирення.

Відповідно до п.4 ч.1ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у випадку надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Надати сторонам по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу строк для примирення і збереження сім`ї - 6 (шість) місяців.

Провадження у справі зупинити до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 15.11.2023 року.

Суддя Наталя ПЕТРОВА