Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Хаткового А.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інна Петрівна, Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та надання додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача - адвокат Хатковий А.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою у якій просить суд:

- визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інною Петрівною;

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя, а саме 13 вересня 2005 року, вона склала заповіт, яким усе своє майно на день смерті заповідала ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий №:03:001:0137, площею 0,2734 га, розташованої за тією ж адресою та наданої для ведення особистого селянського господарства.

Спадкова справа була заведена у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни.

ОСОБА_1 із сестрою ОСОБА_6 мали намір вдвох прийняти спадщину після смерті своєї матері у рівних частинах.

Однак, поспілкувавшись із сестрою, яка на той час мала намір розлучитися зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , з яким не проживає з 2018 року (надалі відповідач), проте тривалий час не наважувалася цього зробити, так як проживала разом зі своїми дочками та онуками в будинку, що належав чоловікові, ОСОБА_1 прийняла рішення про те, що її сестрі будинок необхідніший, так як у ОСОБА_1 є житло.

Сестра ОСОБА_1 хоч і перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який був не розірваний, однак спільного побуту вони не мали вже близько чотирьох років. Так, останній покинув її сестру та переїхав жити до смт. Маньківка, де одразу почав проживати у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, веде з нею спільне господарство та має з нею фактичні шлюбні відносини.

Сестра ОСОБА_1 хоч і сильно переживала з приводу даної ситуації, але не мала змоги переїхати від чоловіка, так як іншого житла не мала. Крім того, хоч будинок і був особистою власністю ОСОБА_4 , однак за час перебування у шлюбі вони зробили у ньому ремонт, умеблювали та облаштували побутовою технікою, тому вона певний час не поспішала переїздити з нього.

В свою чергу ОСОБА_4 категорично заявив ОСОБА_7 , що у разі подання нею заяви про розлучення, він вижене її з дому. Беручи до уваги вище наведені факти вона не подавала заяву про розлучення, хоча неодноразово хотіла це зробити.

Після смерті батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (батько - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто трохи більше ніж за півроку до матері), беручи до уваги потребу ОСОБА_6 в помешканні для того щоб розлучитися з чоловіком, вони домовилися про те, що ОСОБА_1 продасть їй свою частину домоволодіння і вона зможе там спокійно проживати. Проте проконсультувавшись у нотаріуса вони зрозуміли, що у разі прийняття спадщини ними обома вони понесуть подвійні витрати на оформлення свідоцтв про право на спадщину. У разі оформлення частини спадщини, визначеного заповітом, на ОСОБА_1 та подальшого відчуження домоволодіння сестрі, вони також будуть нести додаткові витрати.

Відносини з сестрою у ОСОБА_1 завжди були дуже довірливі та близькі, тому ОСОБА_1 без сумніву погодилася на варіант, що спадщину після матері, оформить сама ОСОБА_6 , яка з часом відшкодує їй вартість 1/2 частини будинку та земельної ділянки, на якій він знаходився. Виконуючи їхню домовленість, ОСОБА_1 підписала у нотаріуса відмову від спадщини на користь ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_11 року, раптово, у віці 45-ти років, сестра ОСОБА_1 -- ОСОБА_6 помирає. Важко описати стан ОСОБА_1 , адже ще не оговтавшись від смерті батька та матері вона несподівано втратила ще й сестру.

На поминальному обіді в колі родичів та близьких друзів багато згадували і говорили про сестру та батьків. Серед іншого постала й тема про те, що сестра мала намір переїздити до батьківської хати, для цього ОСОБА_1 навіть відмовилася від спадщини на її користь. Тоді ОСОБА_1 хтось порадив невідкладно звернутися до нотаріуса та написати заяву про прийняття спадщини після матері, відкликавши попередню заяву про відмову, так як строк на це ще був.

Через декілька днів ОСОБА_1 зателефонувала до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П., в якої була заведена спадкова справа, з метою записатися на прийом. В телефонному режимі, вона повідомила ОСОБА_1 про те, що вона сама захворіла на Covid-19, та найближчим часом не працюватиме.

ОСОБА_1 перебувала у шоковому стані після смерті трьох близьких їй людей, тобто перебувала під впливом тяжких обставин та не могла критично та адекватно оцінювати обстановку. Тому вона вирішила відкласти вирішення цього питання на пізніше. Крім того вона була впевнена, що подання заяви про прийняття спадщини можливе лише до того нотаріуса, у якого вже заведена спадкова справа. А вона сама на той час хворіла і прийому громадян не здійснювала. Про те, що заяву можна оформити і у іншого нотаріуса та направити поштою ОСОБА_1 роз`яснено не було.

У сестри залишилося дві дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Смерть ОСОБА_12 була несподіванкою та не меншим ударом для всієї родини: ОСОБА_1 , її дочок та онуків ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - дітей ОСОБА_15 ). Всі досі не оговталися від цього горя. Тому вирішення питання спадкування довгий час було останнім, про що вони думали.

ОСОБА_1 підписала заяву про відмову від прийняття спадщини, на користь своєї сестри ОСОБА_16 , лише з тією умовою та бажанням, щоб вказаний будинок залишився її сестрі, а в подальшому її дітям. Однак вона ніяким чином не могла передбачити те, що сестра раптово помре, навіть не встигнувши оформити право власності на спадкове майно. Також не могла передбачити те, що її діти відмовляться від спадщини на користь свого батька, який навіть не був на похороні своєї дружини.

ОСОБА_1 категорично не бажала, щоб вказане майно успадкував ОСОБА_4 так, як перебувала та перебуває з останнім у вкрай неприязних відносинах і не могла та не може пробачити ОСОБА_4 , що останній покинув сестру та пішов до іншої жінки, крім того вже після розірвання фактичних шлюбних відносин знущався з сестри морально. Тобто, її волевиявлення полягало виключно у тому, щоб спадкове майно "дісталось" лише сестрі ОСОБА_17 або її дітям. За інших умов вона б ніколи не відмовилась від своєї частки спадкового майна.

Тобто, в даному випадку волевиявлення ОСОБА_1 виражене в зазначеній заяві, не відповідало її внутрішній волі, а тому є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважає даний правочин - заяву про відмову від прийняття спадщини, недійсним у зв`язку з тим, що він ОСОБА_1 був вчинений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, що полягає у ненастанні бажаних нею наслідків задля вчинення такого правочину.

Відповідачем ОСОБА_4 у встановлений судом строк, подано відзив на позовну заяву з доказами його направлення іншим учасникам справи, у якому він вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відзив мотивовано наступним. Відповідач вважає, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена ОСОБА_1 внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, її прав та обов`язків.Вважає, що ОСОБА_18 , скористалась своїм правом на відмову від спадщини, власноручно підписала заяву про відмову від прийняття спадщини, чим висловила свою волю щодо спадкового майна.

При прийнятті заяви ОСОБА_1 нотаріусом роз`яснено юридичні наслідки такої відмови та зміст статей 225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України, що свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про свої права як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї.

Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 не скористалась.

Зміна думки ОСОБА_1 щодо відмови від спадщини у зв`язку з невиконанням певних домовленостей у подальшому ОСОБА_6 , на користь якої здійснена така відмова, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною, тому волевиявлення ОСОБА_1 при підписанні заяви про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 було вільним та відповідало її внутрішній волі.

Оскільки, заява про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 відповідала волі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 усвідомлювала значення своїх дій, розуміла обставини, що мають істотне значення, а тому вчинення такої заяви не було вчинено внаслідок помилки чи під впливом обману, тяжких обставин та було спрямоване на реальне настання наслідків, що нею обумовлені.

Щодо вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідач зазначає, що у нього дійсно погіршилися стосунки з дружиною ОСОБА_19 та ними спільно було прийнято рішення щодо тимчасового окремого проживання. Однак, в подальшому, відносини між ним та дружиною налагодилися, вони будували спільні плани, мали спільний бюджет та ростили дочок. З дочками ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у нього дуже хороші та теплі відносини.Позивач зазначає, що об`єктивною причиною того, що вона не прийняла спадщину після смерті своєї матері був її шоковий стан та хвороба самого нотаріуса, в якого була заведена спадкова справа.Однак, вищезазначені причини не можуть бути об`єктивними та поважними причинами не прийняття спадщини позивачем після смерті своєї матері.

Доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 , у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, до позовної заяви не додано.

Шоковий стан ОСОБА_1 , про який зазначає представник позивача у позовній заяві, не є об`єктивною та поважною причиною пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та жодних доказів перебування позивача у неспроможному для подання заяви про прийняття спадщини стані, до позовної заяви не додано.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вважала позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи Черкаської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про слухання справи за її відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Третя особа - приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. у судове засідання не з`явилась, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача ОСОБА_22 , яка суду пояснила, що знала про домовленість сестер, що все оформлять на ОСОБА_23 , тому була написана відмова на її користь. Чоловік ОСОБА_24 не проживав фактично з ОСОБА_23 з 2018 року. Коли вона захворіла, то чоловік не брав участі у її лікуванні.

У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача ОСОБА_25 , яка суду пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_26 подавала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сестри для того, щоб заощадити на витратах по оформленню спадщини. З розмов їй відомо, що ОСОБА_26 хотіла відкликати заяву про відмову від прийняття спадщини, але не змогла цього зробити, тому що захворів нотаріус. Їй відомо про те, що племінниця хотіла оформити на себе спадщину, але цього не зробила і водила позивача за носа. ОСОБА_23 з чоловіком ОСОБА_27 не проживали близько 4 останніх років, шлюб не розривали.

У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача ОСОБА_28 , яка суду пояснила, що ОСОБА_26 з ОСОБА_23 домовились спадкове майно оформити на ОСОБА_23 , щоб було дешевше. Коли померла ОСОБА_23 , ОСОБА_29 вирішила відкликати свою заяву щоб оформити спадщину, бо зрозуміла що її може оформити ОСОБА_27 , однак не змогла відкликати заяву, тому що захворіла нотаріус. ОСОБА_27 не проживав з ОСОБА_23 з 2018 року, пішов жити до іншої жінки.

У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони відповідача ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що її мати домовилась з сестрою ОСОБА_29 , щоб після смерті бабусі оформити усе спадкове майно на її маму. Їй відомо про те, що тітка писала заяву про відмову від спадщини. Батько з мамою якийсь час не проживали, потім помирились, хотіли жити разом. Після смерті матері вона з сестрою звертались до нотаріуса та відмовились від своєї частки на користь батька, щоб не витрачати зайві кошти. Оригінали документів на будинок вона особисто передавала тітці щоб вирішити питання з оплатою комунальних послуг. Тітка у цьому будинку проживала близько двох років і робила якісь ремонти. Коли мама потрапила до лікарні, батько приїздив на три дні, давав кошти на ліки, яку суму не пам`ятає.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.04.2021 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а саме, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець ст. Малошуйка Онежського району Архангельської області Російської Федерації, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Рішення суду набрало законної сили 18.05.2021 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.05.2021 року серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради від 21.04.2022 року № 2118, за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини крім померлої у домогосподарстві зареєстрована онука - ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_10 . Земельна ділянка розміром 0,2734 га приватизована. Державний акт на право приватної власності на землю видано, серія ЯЕ № 963535 від 15.02.2008 року.

ОСОБА_5 за життя склала заповіт 13.09.2005 року, який посвідчено секретарем Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кузьменко Л.В. за зареєстровано у реєстрі за № 268, яким усе своє майно на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_31 (позивачу у справі, прізвище якої до укладення шлюбу ОСОБА_31 .)

Згідно матеріалів спадкової справи № 113/2021, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , які надійшли від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. на запит суду, з заявою про прийняття спадщини звернулась 30.09.2021 року ОСОБА_6 . ОСОБА_1 звернулась 30.09.2021 року із заявою про відмову від прийняття спадщини.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.10.2021 року серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради від 21.04.2022 року № 2116, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , на час смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . На час відкриття спадщини, крім померлої у господарстві зареєстровані: чоловік ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_10 , дочка - ОСОБА_11 , онука - ОСОБА_33 , онук ОСОБА_34 .

Згідно актів обстеження від 20.04.2022 року та від 19.06.2023 року, які затверджено сільським головою Білозірської сільської ради В. Міцуком, ОСОБА_35 за адресою АДРЕСА_2 не проживав більше 4 років (2018-2021 рр.) та не вів спільного господарства з дружиною.

З копії матеріалів спадкової справи № 226/2023 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , які надійшли від Черкаської районної державної нотаріальної контори, які у свою чергу передано приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В., на запит суду, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась 21.04.2022 року сестра ОСОБА_1 , з заявами про відмову від прийняття спадщини звернулись 18.04.2022 року та 20.04.2022 року доньки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. від 24.11.2022 року № 58/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки відсутні правові підстави для видачі свідоцтва та ОСОБА_1 30.09.2021 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі.

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України упостанові від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно достатей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилаючись на вчинення нею 30 вересня 2021 року відмови від прийняття спадщини після смерті матері під впливом помилки, щодо обставин, які мали істотне значення визначила правовою підставою позову правила статті 229 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення.

За змістом статті 229 ЦК України, під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

Позивач обґрунтовує вимогу про визнання відмови від прийняття спадщини після смерті своєї матері на користь сестри ОСОБА_6 від 30 вересня 2021 року тим, що вказана відмова вчинена нею під впливом помилки, щодо обставин, які мали істотне значення, а саме позивач, відмовляючись від прийняття спадщини бажала щоб спадщину успадкувала саме її сестра та у будинку матері у подальшому проживала зі своїми дітьми та онуками. Однак позивач ніяк не могла передбачити того, що сестра раптово помре та її дочки відмовляться від прийняття спадщини після смерті матері і єдиним спадкоємцем першої черги залишиться її чоловік, відповідач у справі, з яким вона має неприязні відносини.

Суд зазначає, що зазначені позивачем обставини, які мали істотне значення, щодо яких, як вказує позивач, вона помилялась, ще не існували на момент вчинення правочину, а виникли у майбутньому, тому суд приходить до висновку, що на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, процесуального обов`язку щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена нею внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, її прав та обов`язків.

У заяві про відмову від прийняття спадщини зазначено, що ОСОБА_1 текст заяви особисто прочитаний, правові наслідки написання заяви їй зрозумілі, будь-яких нез`ясованих питань на момент підписання заяви у неї не має. Текст заяви містить роз`яснення вимог законодавства, в тому числі і посилання на ст. 1273 ЦК України.

Власноручність підписання цієї заяви позивачем не оспорюється та підтверджено нею особисто в судовому засіданні. Сам зміст заяви свідчить про те, що спадкоємець в повній мірі усвідомлювала правову природу та наслідки її написання

Враховуючи презумпцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав щодо відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та можливе недостатнє роз`яснення нотаріусом прав та наслідків у разі не відкликання заяви, не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку.

При цьому, зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку із ненастанням бажаних для позивача наслідків, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини через її недоведеність позивачем.

Щодо вимоги позивача про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, то вона заявлена разом із вимогою про визнання заяви про відмови від прийняття спадщини недійсною та є похідною від неї, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інна Петрівна, Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та надання додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом - відмовити повністю.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.

Суддя: В. В. Морозов