ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4063/21 Провадження № 2/636/137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 вернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зняти арешт з майна , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ у Харківській області від 05.03.2012 року у виконавчому провадженні ВП 30719514. В обґрунтування позову посилався с на те, що у липні 2021 року йому стало відомо що постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ у Харківській області від 05.03.2012 року був накладений арешт на належне йому нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що оскільки 31.10.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», накладений на його майно арешт підлягав зняттю, але він отримав відмову у знятті арешту з посиланням на те, що виконавче провадження ВП 30719514 закрито. ОСОБА_1 зазначає, що існування арешту порушує його права власника майна.

Подалі позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

07.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.

23.08.2023 року Чугуївський ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що Міжрайонний ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є новоствореним і діє з 28.12.2019 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.12.2019 № 4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби». Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 09.07.2021р. № 2434/5 «Про перейменування відділів державної виконавчої служби» Міжрайонний ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перейменовано на Чугуївський ВДВС Чугуївського району Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 30719514 з примусового виконання виконавчого листа №2а-12919/11/2070 від 08.12.2011 року, виданого Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФУ в Чугуївському районі заборгованості в розмірі 1732,80 грн. 31.10.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції Закону, що діяла на час винесення постанови). Матеріали виконавчих проваджень, завершених у 2012 році знищені у 2015 році. Вищевказаний виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив, відсутні й відомості про сплату боржником заборгованості по виконавчому документу, судового збору та витрат виконавчого провадження. Зазначає, що дії ВДВС відповідали вимогам закону, і в разі незгоди боржника з діями державного виконавця, він має право звернутися до суду зі скаргою на ці дії.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2023 року закінчено підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно наданої ОСОБА_1 копії Інформаційної довідки №265607674 від 13.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта, вбачається наявність запису про обтяження 12277226, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 , винесену 15.03.2012 державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ у виконавчому провадженні ВП № 30719514 (а.с. 8).

У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 Закону № 606-XIV.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує ці висновки при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого було накладено арешт на його майно, тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18.

На підставі викладеного провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючисьч.1 ст. 255, ст.ст. 258-260, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Карімов