Справа №524/7987/16-ц
Провадження №2/524/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Панченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 02.10.2013 в сумі 363447 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.10.2013 між ним та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір позики у формі розписи, відповідно до якого він передав, а позичальники прийняли гроші в сумі 10000 дол.США та 3650 Євро, строком до 02.10.2014. У визначений строк позичальники борг не повернули та на усні звернення не реагували.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач, ОСОБА_2 , зазначила, що повністю заперечує наявність будь-яких правовідносин із позивачем, зокрема факт отримання позики.

Представник відповідача надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечував з підстав відсутності доказів отримання ОСОБА_2 коштів.

Відповідач, ОСОБА_3 , відзив суду не надіслав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

18 квітня 2017 року судом було ухвалено заочне рішення.

10 вересня 2020 року постановлено ухвалу про скасування заочного рішення.

20 листопада 2020 року постановлено ухвалу про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи; зупинено провадження по справі.

18 березня 2021 року поновлено провадження по справі.

08 липня 2021 року постановлено ухвалу про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи; зупинено провадження по справі.

06 грудня 2021 року Полтавський апеляційний суд прийняв постанову, якою скасовано ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 08 липня 2021 року; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Фєдосєєва Д.О., про призначення судової почеркознавчої експертизи.

13 вересня 2023 року поновлено провадження по справі.

НОРМИ ПРАВА

В ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 524, 533 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки(ст. 610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ОЦІНКА СУДУ

Звертаючись до суду із позовом позивач посилався на те, що факт отримання відповідачами коштів підтверджується розпискою. Вказана позиція позивача відповідає висновкам Верховного Суду, які були викладені в постанові від 17 квітня 2019 року справа № 428/3392/14-ц(провадження № 61-28480св18). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За змістом частин першої та другої статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, який підтверджує факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.»

В свою чергу відповідач, ОСОБА_2 , заперечувала факт укладення договору позики.

На підтвердження своїх заперечень відповідач, ОСОБА_2 , подала суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Разом із тим, на адресу суду надійшло повідомлення експертів про неможливість надання висновку.

Інших доказів, які б спростовували факт отримання коштів матеріали справи не містять та відповідачами не були надані.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду та з огляду на відсутність переконливих доказів, які б спростовували факт отримання коштів, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача суд стягує судові витрати по сплаті судового збору по 1817,24 грн з кожного та додатково з відповідача ОСОБА_3 судові витрати в сумі 420 грн на опублікування оголошення про його виклик в лютому 2017 року.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 223, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 заборгованість за договором позики від 02.10.2013 в сумі 363447 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 судові витрати в сумі 1817,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 судові витрати в сумі 2237,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ