П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко Ірина Вікторівна, про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір частини всього спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і є сином ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер. Після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, надавши довідку про навчання на денному відділенні Київського коледжу зв'язку від 16 листопада 2020 року №835. Спадкоємцями першої черги майна померлого батька є його діти: ОСОБА_4 (нині ОСОБА_5 ) та ОСОБА_6 . Зі змісту листа державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко І.В. від 08 червня 2021 року позивач дізнався, що 09 червня 2017 року за життя ОСОБА_3 склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_2 . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. Також, позивач був повідомлений, що його може бути позбавлено права на спадкування на майно померлого батька як спадкоємця першої черги, і тільки при наявності посвідчення інваліда він може скористатись правом на обов`язкову частину у спадщині. Однак, ст. 1241 ЦК України надає право на отримання частки у спадщині за наявності заповіту спадкоємцям першої черги, які є повнолітніми непрацездатними дітьми померлого. Так як позивач на час смерті батька навчався на денній формі навчання у коледжі, не міг працювати, і був на повному утриманні свого батька, тому він був повнолітнім непрацездатним сином померлої особи та мав право на отримання частки у спадщині. Вказані обставини регламентуються і рішенням Конституційного суду України від 11 лютого 2014 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві народився ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.17). Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 змінив своє прізвище на ОСОБА_1 (а.с.15). В подальшому позивач отримав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.46).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є синами свого батька ОСОБА_3 , який був інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, що вбачається з довідки МСЕК серія АВ №066086 (а.с.48).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим повторно 12 листопада 2020 року Київським міським відділом реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис №19076.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є повнолітньою непрацездатною особою в розумінні рішення Конституційного суду України від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014, яке є остаточним і оскарженню не підлягає, а тому не набув права на обов`язкову частку у спадковому майні на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Апеляційний суд не погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття1233 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, вони спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця) непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні…

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця) непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всього спадкового майна, вказуючи про те, що на момент смерті батька він досяг 18-річчя, навчався на третьому курсі навчального закладу, а, відтак, був непрацездатним та отримував пенсію у зв`язку із втратою годувальника. У зв`язку з зазначеним, має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його батька.

Як вбачається з матеріалів справи, батько сторін - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцями першої черги майна померлого батька є його діти: ОСОБА_4 (нині ОСОБА_5 ) та ОСОБА_6 .

Після смерті батька позивач звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Зі змісту листа державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко І.В. від 08 червня 2021 року позивач дізнався, що 09 червня 2017 року за життя ОСОБА_3 склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_2 . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. Також, позивач був повідомлений, що його може бути позбавлено права на спадкування на майно померлого батька як спадкоємця першої черги, і тільки при наявності посвідчення інваліда він може скористатись правом на обов`язкову частину у спадщині.

Звертаючись до державної нотаріальної контори, позивач надав довідку від 16 листопада 2020 року № 835 про те, що він навчається на денному відділенні у Київському коледжі зв`язку.

Також, ОСОБА_1 перебував на утриманні батька та отримував від нього аліменти на час навчання. Після смерті батька, ОСОБА_1 було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З зазначеного вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , позивач досяг 18-ти років, навчався на денному відділенні у професійно-технічному освітньому закладі, отримував аліменти від батька на період навчання, а, відтак, був повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, перебував на його утриманні, що у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає його як непрацездатну особу, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 та вказуючи про те, що ОСОБА_1 не є інвалідом будь-якої групи, що не дає йому права на обов`язкову частку у спадщині у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця був повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, оскільки навчався на денній формі навчання, отримував аліменти від батька та мав право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку і оформив після смерті спадкодавця, а, відтак, у відповідності до положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування відносився до категорії непрацездатних осіб (абзац 17 частини першої статті 1, ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно досліджено матеріали справи, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення апеляційної скарги, а позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги, в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 березня 2023 рокускасувати та прийняти постанову.

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко Ірина Вікторівна, про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір частини всього спадкового майна.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.