Справа № 712/4898/20
Провадження № 6/712/415/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю державного виконавця Назаренко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. про надання дозволу на примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. звернулася до суду з поданням, у якому просить надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до житла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: в квартиру АДРЕСА_1 для примусового виконання рішення.

У обґрунтування подання виконавець зазначає, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 63272863 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/4898/20 від 24.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття.13.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63272863. Також 13.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, оскільки на момент відкриття заборгованість зі сплати аліментів становила 13 605,25 грн. Виконавцем встановлено, що боржник отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 100,00 грн. Державним виконавцем 10.02.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Також встановлено, що боржник надає ТОВ «Промінь-АА» в оренду земельну ділянку, тому державний виконавець направив вказану постанову до ТОВ «Промінь-АА». Станом на 01.10.2023 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №712/4898/20 становить 107 084,86 грн. Згідно довідки Державної міграційної служби ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . В результаті виходів державного виконавця за вказаною адресою з метою перевірки майнового стану боржника двері державному виконавцю не відчинили.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити.

Заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку державного виконавця, дослідивши матеріали подання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №712/4898/20, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 24.09.2020, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63272863 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 16.10.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 107 084,86 грн.

Згідно відповіді на запит № 172208363 від 21.08.2023 до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників-фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником-фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником-фізичною особою-підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, інформація відсутня.

Згідно відповіді на запит № 150016152 від 24.10.2022 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, за параметрами запиту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_5 згідно рішення Соснівського районного суду №712/7279/22.

Згідно актів державного виконавця від 04.10.2023, 09.10.2023 при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері державному виконавцю для перевірки майнового стану не відчинили, було залишено виклик до виконавця на 06.10.2023 та на 10.10.2023 відповідно.

Статтею 439 ЦПК України врегульовано вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

При цьому, застосування такого заходу як примусове проникнення до житла боржника за поданням державного виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення та має бути належним чином обґрунтоване і підтверджене відповідними доказами.

Відтак, аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено необхідності надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом за наявними в матеріалах доказами встановлено, що боржник не був належним чином повідомлений про існування відносно нього виконавчого провадження, а саме надані матеріали подання не містять відомостей про отримання останнім копій постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів державного виконавця або будь-яких інших матеріалів виконавчого провадження, та не був повідомлений про необхідність бути присутнім та надати доступ до приміщення з метою перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій, докази отримання такої вимоги державний виконавець не надав.

Крім того надані державним виконавцем акти від 04.10.2023, 09.10.2023, які складені за відсутності понятих, не свідчать про ухилення боржника від примусового виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 про виконавче провадження, де він є боржником.

Крім того, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить як стягувачу, так і боржнику.

Таким чином, при вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник злісно та свідомо перешкоджає державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій з метою опису та арешту майна, чим порушує права стягувача.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, не можуть свідчити про перешкоджання саме боржником у вільному доступі до свого житла державному виконавцю.

Отже подання державного виконавця не містить доказів того, що боржник отримав повідомлення про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису його майна, так і того, що боржник чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений час для вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

При розгляді подання державного виконавця суд також бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19), за змістом якої: як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому.

Матеріали подання не містять актуальних даних, які б вказували на злісне ухилення боржника від виконання рішення суду та що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження до звернення з даним поданням були вжиті всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення, а також, що іншим способом, окрім примусового проникнення до житла боржника, забезпечити виконання рішення суду не можливо.

Встановивши, що державним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджання ним у здійсненні виконавчих дій, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 439 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. про надання дозволу на примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 13.11.2023.

Суддя: О.С. Стеценко