Дата документу 08.11.2023 Справа № 336/3500/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3500/17 Головуючий у 1 інстанції Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/2009/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинної забудови,

В С Т А Н О В И ЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , усунуто перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні користування земельною ділянкою та нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов?язано ОСОБА_5 знести самочинну прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 .

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , треті особи - департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні об`єктом нерухомості та знесення самочинної споруди.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року, яке набрало законної сили, був частково задоволений її позов до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні об`єктом нерухомості та знесення самочинної споруди. Зобов`язано ОСОБА_6 знести самочинну прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 . 06 грудня 2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В цей же день постанова про відкриття провадження направлена боржнику у виконавчому провадженні для добровільного виконання. 14 січня 2019 року державним виконавцем складений акт про те, що боржник доступу до самочинного будівництва не надала, рішення суду добровільно не виконала. В цей же день ОСОБА_6 піддано заходу примусу у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії. 28 січня 2019 року повторно складений акт про невиконання рішення суду. 02 квітня 2019 року боржника знову піддано штрафу у розмірі 3 400 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду. Неможливість виконання рішення суду без участі боржника зумовила закриття виконавчого провадження з вказаної підстави, що передбачена п. 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року, постановивши ухвалу про знесення самочинної прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2019 року заяву ОСОБА_3 було задоволено, змінено спосіб виконання рішення суду та постановлено знести спірну самочинну прибудову.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року було відмовлено у перегляді заочного рішення суду за заявою ОСОБА_5 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03.11.2020 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 03.11.2021 року постанова Запорізького апеляційного суду від 03.11.2021 року була скасована, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року залишено в силі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.06.2023 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2019 року про зміну способу виконання рішення суду, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою скасування ухвали суду стало неналежне повідомлення учасників справи про судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення суду задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні об`єктом нерухомості та знесення самочинної споруди.

Ухвалено знести самочинну прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням суду право позивача захищено в обраний ним спосіб шляхом зобов`язання відповідача знести самочинну прибудову, що означає, що наслідком застосування обраного способу захисту права є знесення самочинної нерухомості. За таких обставин зміна способу виконання рішення не посягає на зміст рішення, не є вимогою про зміну способу захисту права, тобто зміну судового рішення по суті, у зв`язку з чим може бути предметом регулювання статті 435 ЦПК України. Як встановлено судом, виконавче провадження з виконання рішення суду в цій справі закрито на підставі п. 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» через неможливість виконання рішення суду без участі боржника. Рішення суду носить зобов`язальний характер, вжитими ж заходами впливу на боржника та застосованими виконавчими заходами виконання рішення не сталося можливим, оскільки обов`язок знесення самовільного будівництва покладений на відповідача. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про наявність процесуальних передумов для зміни способу виконання рішення в інтересах здійснення ефективного і дієвого захисту права особи.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Така ж норма міститься і в ч. 3 ст 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При прийнятті оскаржуваної ухвали від 07.09.2023 року судом першої інстанції не було враховано, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлений певний алгоритм дій державного виконавця за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії. Лише після вчинення державним виконавцем всіх необхідних дій, наслідком чого буде складання акту про невиконання боржником судового рішення, можливо буде стверджувати про таке невиконання.

Як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів про складання таких постанов чи актів, а відповідно до листа Центрального ВДВС у м. Запоріжжі від 23.08.2023 року №48484/10 виконавчі дії тривають.

Позивачем не доведено, що ОСОБА_1 умисно тривалий час, протягом майже двох років ухиляється від виконання рішення суду.

Посилання суду першої інстанції на те, що державною виконавчою службою вживались заходи спонукання ОСОБА_1 до виконання рішення суду, однак позитивного результату такі заходи не дали не мають підтвердження, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які конкретно заходи вживались з моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем.

У постанові Верховного суду від 10.06.2019 року справа №350/426/16-ц зазначено, що поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні об`єктом нерухомості шляхом знесення самочинної споруди фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України в постанові від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229 (провадження №61-20265св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в порядку апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала є такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року слід скасувати, як таку, що постановлено з порушенням вимог ЦПК України, та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 444 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у цій справі скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: