Справа № 201/9888/23
Провадження № 2/201/3158/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Макаренка С.С. (діє на підставі ордеру від 25.08.2023 а.с. 11-13) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат (а.с. 1-6).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.01.2023р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 31).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 160/18499/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 та виплатити йому пенсію з 01.04.2019 на підставі наданого Дніпропетровським ОТЦК та СП оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення від 17.08.2021 № ФД102173, станом на 05.03.2019 для проведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019, з урахуванням проведених платежів.

Відповідно до довідки наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.08.2023 позивачу нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в розмірі 167505,99 грн.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду на сьогоднішній день не виконано, позивачем не отримано нараховану доплату пенсії. Тому, з огляду на те, що зобов`язання є грошовим, на підставі ст. 526 ЦК України, відповідач має сплатити позивачеві три відсотки річних та інфляційні витрати.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях, яке становить 167505,99 грн., за період з 16.08.2020 (в межах останніх трьох років до дня розрахунку) по 16.08.2023 (дата розрахунку) розмір нарахованих інфляційних витрат та 3% річних на суму боргу становить 99202, 78 грн., що складається з: інфляційного збільшення - 84118,66 грн. та 3% річних - 15084,12 грн.

Оскільки, судове рішення про стягнення з боржників коштів не виконувалось тривалий час, враховуючи, що прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач, вправі вимагати стягнення з боржників (відповідачів) в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях, яке становить 99202,78 грн.

Відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало. 13.10.2023 представник відповідача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 08.11.2021 - а.с. 41) надав відзив на позовну заяву (а.с. 33-40), у якому зазначив, що дійсно, ОСОБА_1 відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію призначену відповідно, до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по адміністративній справі № 160/18499/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови листом від 30.09.2021 № 34122-27628/ Б-01/8-04Ю0/21 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 17.08.2021 року №ФД 102173, станом на 05.03.2019, для проведення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 та виплатити пенсію з 01.04.2019 на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення Позивача від 17.08.2021 року № ФД 102173, станом на 05.03.2019, для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019, з урахуванням проведених платежів.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 у розмірі 65% від грошового забезпечення 14276,80 грн., яке зазначено у довідці від 17.08.2021 за № ФД102173, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.04.2019 розмір пенсії ОСОБА_1 став складати 10579,11 грн., обчислений з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

Крім того, ОСОБА_1 нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в сумі 167505,99 грн. З 01.03.2023 розмір пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», складає 12079,11 грн

Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь ОСОБА_1 буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Таким чином, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачеві виконані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до Бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Обсяги асигнувань з Державного бюджету визначені Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та «Про Державний бюджет України на 2021 рік», по бюджетній програмі за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду».

Бюджетні асигнування на виконання рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р (ІІ)/2019 в окремий напрямок розписом Державного бюджету України не виділялися. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 Пенсійний фонд України з 01.04.2021 перейшов до централізованого фінансування виплати пенсій.

Згідно п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 30.08.1999 №1596 під час централізованого перерахування коштів списки одержувачів пенсій подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики.

На підставі складених документів, Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно п. 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 №312 асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Для перерахування коштів Пенсійного фоду України з його рахунків, відкритих у Казначействі, на рахунки Пенсійного фонду України, відкриті в AT «Ощадбанк», Пенсійний фонд України подає платіжні доручення Казначейству.

Отже, чинним законодавством передбачено, що виплата пенсій є функцією, що покладена на Пенсійний фонд України, який є окремою юридичною особою. Грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить Позивачу не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та не знаходяться на його рахунках.

Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету. Невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду.

Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Враховуючи вищевикладене, фінансування виплати нарахованої позивачу доплати за рішенням суду за період з квітня 2019 по лютий 2022 включно, буде здійснено в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Отже, виплата пенсій здійснюються ГУ ПФУ виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Разом з цим, виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волевиявлення територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ознаки бездіяльності щодо невиплати вказаної суми заборгованості, про які зазначає позивач, відсутні.

Поряд з цим, сума пенсії на виконання рішення суду за період вже нарахована, обліковується в Пенсійному фонді України, не є виплаченою у зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, водночас стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості, що є неприпустимим, та не змінить порядку виконання рішення суду.

У свою чергу, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами Фонду, виплата нарахованої суми пенсійних виплат за судовим рішенням, яка не заперечується відповідачем, буде проведена за наявності відповідного бюджетного фінансування Пенсійним фондом України.

Окрім цього, позивачем не вказано, яких дій слід вжити відповідачу для проведення вказаних виплат, позаяк обсяг виділених бюджетних асигнувань не залежить від відповідача, що додатково вказує на відсутність підстав для стягнення вказаної суми.

На підставі викладеного, просив, з огляду на уведення воєнного стану в Україні, визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву, поновити цей строк, відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 01.11.2023 надав відповідь на відзив (а.с. 46-47), в якій не погодився із доводами відповідача і просив відмовити у поновленні строку на подання відзиву. Наполягав на задоволенні позову.

Враховуючи категорію спору (малозначна справа), наданий відповідачем відзив, надану позивачем відповідь на відзив, надані відповідачем заперечення, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, доходжу до такого висновку з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Стосовно клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, то як видно із матеріалів справи, відповідачем дійсно пропущений встановлений судом строк на подання відзиву.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч. 9 ст. 178 ЦПК України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

З наведених приписів видно, що питання про розгляд справи за наявності або відсутності відзиву відноситься до компетенції суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність.

З урахуванням вказаних принципів судочинства, з огляду на те, що на момент розгляду справи відповідач скористався своїм правом на подання відзиву і надав його суду, суд вважає за можливе прийняти до уваги вказаний відзив та надати оцінку викладеним у ньому доводам відповідача.

Під час розгляду справи встановлено, та перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 160/18499/21, яке набрало законної сили 28.01.2022 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі наданого Дніпропетровським ОТЦК та СП оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 17.08.2021 року № ФД102173, станом на 05.03.2019 року, для проведення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року та виплатити йому пенсію з 01.04.2019 року, на підставі наданого Дніпропетровським ОТЦК та СП оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 17.08.2021 року № ФД102173, станом на 05.03.2019 року, для проведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених платежів (а.с. 10 21).

Сторонами не заперечується, що виплати нарахованої пенсії за рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 не здійснена.

Як вказує відповідач, на виконання рішення суду ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, з 01.04.2019 розмір пенсії став складати 10579,11 грн., а також нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в сумі 167505,99 грн.

За змістом ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 625ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України.

У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання.

Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідач у цій справі має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими відповідача зобов`язано здійснити перерахунок і виплатити позивачу пенсію.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з перерахунку та відповідно виплати пенсії, апеляційним судом встановлено, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, провадження № 14-68цс18, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

На виконання рішення адміністративного суду від 28.12.2021 позивачеві нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в сумі 167505,99 грн., яка виплачена не були станом на дату подачі позову позивачем у цій справі (станом на дату розрахунку позивача до липня 2023 року включно).

Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли грошові зобов`язання, оскільки праву позивача вимагати від відповідача виконання певних дій кореспондує обов`язок відповідача сплатити грошові кошти на користь позивача, а тому до таких відносин підлягає застосуванню положення ст. 625 ЦК України.

Зобов`язання, яке виникло у відповідача перед позивачем є грошовим, адже незазначення у судових рішеннях конкретної суми не свідчить про відсутність грошового зобов`язання. У таких категоріях справ (зобов`язання здійснити перерахунок нарахованої пенсії) суд не може визначити розмір грошового зобов`язання та зазначити його у резолютивній частині, оскільки зобов`язує здійснити перерахунок, тобто сума не визначена, проте грошове зобов`язання існує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 12 грудня 2018 року у справі № 331/6352/16-ц, провадження № 61-15124св18, від 31 липня 2019 року у справі № 335/10856/16-ц, провадження № 61-24883св18, від 15 липня 2020 року у справі №335/6976/19, провадження № 61-20077св19, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

Верховний Суд, серед іншого, при вирішенні спорів з питання тривалого невиконання судового рішення державою, посилався на усталену практику ЄСПЛ, зауваживши, що ефективне правосуддя включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

ЄСПЛ з цього приводу зазначає, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, що перебувають у державній власності, чи які контролює держава, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Важливо й те, що невиконання судових рішень державою не може бути виправдано нестачею коштів. Забезпечення достатнього відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів є прямим зобов`язанням саме держави.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4).

Розрахунок 3%річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів)/365(кількість днів у році)/100%.

ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних на загальну суму 99202,78 грн., яка складається з: інфляційних втрат (84118,66 грн.) та 3 % річних (15084,12 грн.) за період з 16.08.2020 по 16.08.2023, нарахованої на виконання рішення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №160/18499/21 (розрахунок позивача наведений позивачем - а.с. 22-23).

Перевіряючи розрахунок позивача за період з 16.08.2020 по 16.08.2023 (у межах позовних вимог), суд приходить до висновку, що виходячи із кількості днів прострочення 1095 та загальної суми боргу 167505,99 грн., сума боргу становитиме 96035,92 грн., де 80595,92 грн. - інфляційні втрати 15076,00 грн. - 3 % річних (а.с. 50-53).

Відповідач не надав суду свого контррозрахунку інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період.

Тому суд частково погоджується з розрахунком позивача інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку із чим позовні вимоги позивача у цій справі є такими, що підлягають задоволенню частково на суму 96035,92 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 24), що є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних у загальній сумі 96035,92 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова