ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7367/22Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/906/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Жук В.М.

розглянув в письмовому провадженні без виклику учасників справи цивільну справу № 607/7367/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 03 серпня 2023 року, в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначили, що 04 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж автомобіля марки «Audi A6 Allroad», д.р.н. НОМЕР_1 , з розстрочкою платежу, згідно якої позивач зобов`язувався сплатити на користь ОСОБА_1 завдаток в розмірі 134 000 грн, що еквівалентно 5000 доларів США та до 04 вересня 2019 року повністю сплатити решту коштів шляхом зарахування на зазначені відповідачем банківські реквізити авансові щомісячні платежі за придбання вказаного автомобіля. Факт зазначеної домовленості та передачі грошових коштів засвідчується розпискою, складеною у присутності свідка - ОСОБА_3 .

В період з 07 червня 2019 року по 04 листопада 2019 року, в рахунок сплати вартості автомобіля «Audi A6 Allroad» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили грошові перекази на банківські рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які останній надав позивачам за допомогою мессенджера «Телеграм».

18.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до СВ ТВП ГУНП у Тернопільській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та в рамках відкритого кримінального провадження накладено арешт на зазначений автомобіль, який було вилучено у позивача.

Вказують, що грошові кошти в якості часткового дострокового погашення боргу за автомобіль їм не повернуто.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів з підстав невиконання ним договірних зобов`язань.

У зв`язку з наведеним просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти у розмірі 76 550 грн; із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 26 449 грн; з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 12 500 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти в розмірі 76 550 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 26 449 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 992 гривні 40 коп..

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 673 гривні 91 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 318 гривень 49 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, посилаючись на неповноту дослідження судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для встановлення безпідставно набутого майна необхідно встановити правовідносини, що мали місце (або їх відсутність) між даними особами і чи дійсно винна особа зберегла майно на позадоговірних підставах, або всупереч закону.

Вказує, що позивачем долучено банківські квитанції із зазначенням призначення платежу: «часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi Allroad НОМЕР_1 , тех.паспорт НОМЕР_2 », однак в матеріалах справи наявні копії квитанцій за ті ж дати та з аналогічними номерами з призначенням платежу: «переказ особистих коштів», на що суд першої інстанції уваги не звернув та не з`ясував причин їх розбіжності, а навпаки вважав такі квитанції тотожними.

Суд послався на скрін-шот переписок у месенджері нібито із ОСОБА_1 , в якій відображено номер картки, що належить ОСОБА_4 , проте з переписок неможливо встановити конкретних послідовних розмов, що відбулись між сторонами та що автором тексту був саме ОСОБА_1 . Цей факт ним заперечувався в суді першої інстанції.

При визначенні того чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 11.01.2023 р. у справі №548/741/21.

Зазначає, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому ОСОБА_3 знала, що в неї відсутнє зобов`язання для сплати коштів за користування автомобілем, проте здійснила таку оплату, що свідчить про її суперечливу поведінку.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не укладав договору-розписки з ОСОБА_3 та відсутній договір доручення чи довіреність на ім`я останньої від ОСОБА_2 . Правовідносини, які мали місце між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не стосувались операцій пов`язаних з користуванням автомобілем (надання послуг, позичка коштів, поповнення мобільного рахунку та ін.).

Вказує, що 04.03.2019 р. він написав розписку, згідно якої передав належний йому автомобіль ОСОБА_6 на відповідальне зберігання до 04.09.2019 р.

Після 04.09.2019 р. ОСОБА_1 повернувши раніше надані кошти в розмірі 5000 дол. США та отримавши оригінал розписки, звернувся з вимогою про повернення автомобіля, яка залишилась без реагування, тому автомобіль було вилучено правоохоронними органами.

Постановою Тернопільського апеляційного суду у справі №607/12400/20 встановлено, що вказана розписка не є удаваним договором купівлі-продажу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що кошти були сплачені відповідачам саме як часткова оплата за автомобіль на підставі домовленостей між сторонами, з огляду на те, що фактично, як встановлено судом, договір купівлі-продажу не було укладено, автомобіль не було передано у власність позивачів, будь-яких договірних зобов`язань чи інших нормативно-правових відносин між сторонами немає, відповідачі набули грошові кошти безпідставно, тому такі кошти підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Вказує, що в матеріалах справи містяться квитанції про сплату позивачами грошових коштів відповідачам з зазначенням призначення платежу: часткове/дострокове погашення боргу за автомобіль Ауді А6. Зазначена інформація відповідачами не спростована та жоден з них не заперечує факту отримання грошових коштів від позивачів.

Підстави для переказу вказаних грошових коштів досліджувались судом при розгляді справи №607/12400/20, а саме встановлено, що метою їх здійснення була саме оплата за придбання у власність автомобіля Ауді А6.

За таких обставин, формулювання призначення платежу немає жодного правового значення при вирішенні даного спору.

Звертає увагу на те, що жоден з відповідачів не звертався ні до позивачів ні до банківських установ з повідомленням про помилково отримані кошти чи з запитом про отримання інформації щодо платника та призначення отриманих переказів, що свідчить про обізнаність відповідачів та скоординованість їх дій.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів не переглядається, оскільки в даній частині зазначеними учасниками справи не оскаржується.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 04.03.2019 року ОСОБА_1 написав розписку-угоду, відповідно до якої він передає ОСОБА_7 належний йому автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134 000.00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року. Сторона отримувача автомобіля зобов`язалася застрахувати авто страховкою КАСКО, а вигодонабувачем вказати ОСОБА_1 .

09 серпня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, після чого чоловікові присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

На виконання умов вказаної письмової розписки-угоди ОСОБА_3 та ОСОБА_9 здійснювали перерахування грошових коштів на рахунки відповідачів, які зазначав ОСОБА_1 ..

Зокрема, 07.06.2019 року позивач ОСОБА_9 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 26 449 грн. на рахунок ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» №T2M1-63C9-9635-B9H6 та дублікатом вказаної квитанції №332035981 від 07 червня 2019 року.

04.09.2019 року ОСОБА_9 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 12 500 грн на рахунок відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» № X5P2-BH76-H16H-5C0K.

Згідно копії квитанції АТ «Універсал Банк» №А8H6-5X13-M9F1-KEK7 від 04.11.2019 року ОСОБА_3 здійснила переказ грошових коштів на рахунок одержувача ОСОБА_1 у розмірі 73 950 грн. із призначенням платежу: Погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_2

03.10.2019 року ОСОБА_10 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» №А542-2KС1-4HE7-MXB7, де відправником зазначено ОСОБА_11 , із зазначенням призначення платежу: Часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_2 та дублікатом вказаної квитанції №525960490 (а.с.197 т.1), де відправник - ОСОБА_3 та призначення платежу - переказ особистих коштів.

Також, 03.10.2019 року позивачка здійснила переказ грошових коштів у розмірі 100 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» №864А-МВ10-5МСН-1А5С із зазначенням відправника ОСОБА_11 , призначення платежу: Часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_2 та дублікатом вказаної квитанції №525964231, де відправник - ОСОБА_3 та призначення платежу - переказ особистих коштів.

Згідно листа відповіді АТ «Альфа-Банк» №02395/БТ-32-б/б від 17 лютого 2022 року, ОСОБА_1 є отримувачем грошових переказів згідно квитанцій №А8H6-5X13-M9F1-KEK7 від 04.11.2019 року, № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 03.10.2019 року, № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року. При цьому банком зазначено, що надати інформацію щодо того, хто був платником вказаних операцій з переказів неможливо.

Таким чином, ОСОБА_3 було перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 76 550 грн.

18.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в органи поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження в рамках якого винесено ухвалу про арешт автомобіля Audi A6 Allroad, д.н.з. НОМЕР_1 , який вподальшому був вилучений у ОСОБА_9 .

Перераховані на рахунки кошти не поверталися.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушено права ОСОБА_3 як власника грошових коштів, оскільки він безпідставно, тобто без достатньої правової підстави набув та зберігає належні їй грошові кошти та добровільно не повертає.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Відповідно до вимог частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу вимог частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з вимогами статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зазначено, що «кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17».

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18) та від 13 січня 2021 року у справі № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2018 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Некрасової Ю.В. та зареєстрованої за №470, ОСОБА_12 , який діє від імені ОСОБА_13 , уповноважив ОСОБА_14 та/або ОСОБА_1 кожен з яких має право виконувати повноваження незалежно один від одного, експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку у відповідних компетентних органах та розпоряджатися за ціну та на умовах за їх розсудом, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2018 року ТСЦ 1443, автомобілем марки «Audi A6 Allroad», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 березня 2019 року ОСОБА_1 написав розписку-угоду, відповідно до якої він передає ОСОБА_9 належний йому автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134 000.00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року.

Суд прийшов до висновку, що надання відповідачем позивачу розписки-угоди без належного укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором.

В силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що ОСОБА_3 не була учасником правовідносин, тому знала, що у неї відсутній обов`язок для сплати грошових коштів, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, банківськими квитанціями, в яких остання є платником і в графах призначення платежу містяться посилання про те, що оплата здійснюється за погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad, д.н.з. НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_2 , який мав намір придбати її чоловік ОСОБА_15 , та свідчить про те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 діяли спільно на виконання укладеної розписки-угоди для сплати вартості автомобіля.

Щодо відмінності призначень платежів, які зазначені в поданих сторонами копіях квитанцій, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначення призначення платежу як переказ особистих коштів не свідчить про відмінність мети перерахування таких коштів позивачами та не спростовує встановленого судом факту перерахування спірних коштів саме на погашення боргу за автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 .

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності правової підстави для отримання коштів (належним чином оформленого договору купівлі-продажу транспортного засобу), відсутності у володінні ОСОБА_10 чи ОСОБА_3 автомобіля Audi A6 Allroad, д.н.з. НОМЕР_1 , перераховані останньою кошти в користь ОСОБА_1 є такими, що безпідставно ним набуті.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування в межах вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в межах сум, ним понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум, ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.