УХВАЛА

10 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 759/24810/21

провадження № 61-3671св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,

Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від

14 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Барильської А. П., Куценко Т. Р. та касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2022 року у складі судді Перекопського М. М., постановуДніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Барильської А. П., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

21 жовтня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди в частині позовних вимог про стягнення витрат

з проведення комісійної комплексної експертизи у розмірі 10 164,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 544 400,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 34 577,11 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

21 жовтня 2022 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди

в розмірі 1 544 400,00 грн змінено, зменшено її до 982 800,00 грн.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

21 жовтня 2022 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 34 577,11 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнено

з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 000,00 грн.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2022 року залишено без змін.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня

2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Доповнено постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року абзацом наступного змісту: «Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн.».

Аргументи учасників справи

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду

з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У березні 2023 року Офіс Генерального прокурора подав до Верховного Суду

касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, постанову та додаткову постанову апеляційного суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині,

а в іншій частині - залишити без змін.

У квітні 2023 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора. Цією ж ухвалою у задоволенні заяви Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання оскаржуваних судових рішення до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2023 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України визнано неподаною та повернено скаржнику.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20 вересня

2018 року у справі № 686/23731/15-ц, від 22 квітня 2019 року у справі

№ 236/893/17, від 04 грудня 2019 рок у справі № 468/901/17, від 18 грудня

2019 року у справі № 199/8734/17, від 21 жовтня 2020 року у справі

№ 754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/6203/21-ц, від 10 листопада 2021 року у справі

№ 346/5428/17, від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц.

Доводи касаційної скарги Офісу Генерального прокурора містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17, від 24 січня 2018 року у справі № 711/5994/15-ц, від 30 січня

2019 року у справі № 755/10947/17 від 12 жовтня 2021 року у справі

№ 233/2021/19.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій, які необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, що передбачені частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Щодо клопотання про участь у судовому засіданні

У касаційній скарзі Офісу Генерального прокурора міститься клопотання про розгляд справи за участю його представника.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Офісу Генерального прокурора про розгляд справи за участю його представника відмовити.

Справу № 759/24810/21 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков