Справа № 541/2883/23
Номер провадження 2/541/808/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

02 листопада 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю представника позивачки - адвоката Долженко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що з з 2001 року по 01.04.2010 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 . За час перебування сторін у шлюбі, у них народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування у фактичних шлюбних відносинах відповідач належної уваги та піклування дитині не приділяв, а після того, як сторони припинили сімейні стосунки, з 2010 року взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Дитина завжди проживала та проживає з матір`ю, при вирішенні питання про розірвання шлюбу, відповідач погодився на проживання дитини з позивачкою та не бажав приймати участь у його вихованні. 03.06.2011р. позивачка уклала новий шлюб з ОСОБА_4 , який з цього часу по сьогоднішній день піклується, виховує дитину сторін та матеріально її утримує. З 2010 року відповідач спільно з дитиною не проживає, не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні, не спілкується з сином, не виховує його, не цікавиться життям дитини, не виконує жодних батьківських обов`язків. Відповідач ніколи не цікавився здоров`ям сина, ніколи не був з ним на святах та шкільних заходах які відбувались для дітей. При останній розмові з позивачкою по телефону у 2018 році, відповідач повідомив позивачку про те, що не збирається в подальшому проживати в Україні і що в нього своє життя, в якому немає ані її, ані їх сина, тому всі подальші питання щодо виїзду сина їй вирішувати без нього. Куди він збирається поїхати позивач не повідомив. З того дня відповідач змінив номер телефону і у позивачки з ним повністю втрачений зв`язок. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, і робить це свідомо. На протязі 13 років відповідач нехтує своїми правами,

не приймає жодної участі у житті та розвитку дитини, тобто злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неї. Просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягненні дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.09.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позвиачки - адвокат Долженко О.М. позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, також просила долучити до матеріалів справи висновок виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивачка є її кумою, знайомі вони з 2015 року. Відповідач з сином не спілкується, не бачиться, ОСОБА_3 вважає своїм батьком теперішнього чоловіка ОСОБА_7 . Колі ОСОБА_3 був меншим, то питав про батька, але вже багато років вони не спілкуються, перешкод для їх спілкування з боку матері не було, ОСОБА_1 навпаки намагалась сприяти їх контакту. ОСОБА_3 навчається зараз за кордоном, до цього навчався з її сином, батько ОСОБА_3 ніколи в школу не приходив, а приходив тільки чоловік ОСОБА_1 , якого ОСОБА_3 називає батьком. Знає, що ОСОБА_3 підтримує матір в бажанні позбавити його батька батьківських прав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що позивачку знає, здавала їм житло в м. Миргороді з серпня 2014 року, жили до 2020 року. В них приязні стосунки, вони спілкувались, їх діти дружили. Відповідача ніколи не бачила, вона думала, що чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_4 є батьком її дітей і ОСОБА_3 , і ОСОБА_6 , іншого тата ОСОБА_3 вона не знала. ОСОБА_3 знав, що в нього є тато, називав його « ОСОБА_2 », намагався йому телефонувати, а потім перестали спілкуватися, ОСОБА_3 був ображений на нього, казав, що тато його зрадив, зв`язок між ними втрачений. ОСОБА_7 з чоловіком не чинила перешкод для спілкування дитини з батьком, ОСОБА_3 , коли хотів, ще телефонував батькові перший рік, але потім зрозумів, що батько з ним не хоче спілкуватися.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 01.04.2010р., шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_2 від 29.11.2007р., копією свідоцтва про шлюб позивачки серія НОМЕР_3 від 03.06.2011р.. відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 9,13).

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 09.10.2018р. та 18.02.2022р.позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають в м. Миргород (а.с.8,11).

Відповідно до довідок, виданої директором онлайн Школи «Гранд-Експо» від 29.08.2023р. та

директором опорного закладу освіти «Миргородський ліцей «Лінгвіст» ММР Полтавської області від 17.08.2023р., вихованням дитини ОСОБА_3 займається мати та її чоловік ОСОБА_4 , батько не бере участі у вихованні дитини, не приймав участі у батьківських зборах та інших заходах (а.с.42,43).

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок №3954/01-35 від 16.10.2023 року, в якому зазначив, що відповідно до акту обстеження житлових умов від 15.08.2023р., ОСОБА_1 разом з родиною проживають у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання родини добрі, для дітей створені всі необхідні умови для ї повноцінного життя та розвитку. Враховуючи відсутність необхідної інформації від батька дитини, не можуть надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від

виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітньої дитини.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави та 1073,60 грн. користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215, 224-226, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 серпня 2023 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Донецьк, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 10 листопада 2023 року.

Суддя: О. М. Дністрян