Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2235/23 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н.Я
Категорія 58 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/2235/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 серпня 2023 року , ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ним та його онуком ОСОБА_4 існують складні стосунки, зумовлені тим, що онук не бажає надавати допомогу своїй матері, яка є особою з інвалідністю та потребує сторонньої допомоги й догляду. ОСОБА_3 є співмешканкою ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що відповідачі поширюють щодо нього негативну інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність.

Так, 6 січня 2023 року на офіційній сторінці « Коростень оголошення» в мережі Інтернет, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , була розміщена неправдива інформація про те, що він « неадекватна людина, пише всім погрози та нецензурні слова». При цьому, у змісті цього повідомлення були використані його персональні дані та місце проживання.

Позивач вказує, що у зв`язку із поширенням цієї інформації 16 січня 2023 року він звернувся до Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області із заявою про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності.

Листом від 7 лютого 2023 року його повідомили про проведення профілактичної бесіди.

Позивач також зазначає, що 23 лютого 2023 року в мережі Instagram стосовно нього була поширена негативна інформацію, а саме те, що він « неадекватна людина, пише всім погрози та нецензурні слова».

У зв`язку з поширенням такої інформації 1 березня 2023 року він звернувся до поліції з відповідною заявою.

Працівники поліції, розглянувши його заяву, рекомендували звернутися до суду.

ОСОБА_1 стверджує, що вказана інформація була поширена саме відповідачами, така інформація має негативний характер, оскільки невизначеному колу осіб було повідомлено про порушення ним загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та приписів етики й моралі. Така інформація не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до гідності та честі інформацію, поширену відповідачами 6 січня 2023 року на офіційній сторінці «Коростень, оголошення», на інтернет-сторінці соціальної мережі Facebook, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , у змісті якої зазначено, що він неадекватна людина, пише всім погрози та нецензурні слова.

Також ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідачів спростувати поширену відносно нього зазначену інформацію шляхом розміщення тексту на офіційній сторінці «Коростень, оголошення», на інтернет-сторінці соціальної мережі Facebook, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши, що інформація, розміщена щодо нього про те, що він неадекватна людина, пише всім погрози та нецензурні слова,- є недостовірною.

Окрім того, просив стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку 6000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що вказана справа розглянута судом у спрощеному провадженні, що позбавило можливості повно та всебічно з`ясувати всі обставини справи.

Долучені до позовної заяви скриншоти, які підтверджують факт поширення відповідачами недостовірної інформації щодо нього, не були досліджені судом.

Звертає увагу суду на ту обставину, що засоби зв`язку, які використовувалися для розміщення інформації в мережі Інтернет, ідентичні тим, які належать відповідачам.

Суд першої інстанції не досліджував належність відповідачам цих номерів телефонів, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом також не досліджувалися світлини, поруч з якими розміщені дописи, які беззаперечно вказують на ту обставину, що вказана негативна інформація поширена саме відповідачами.

ОСОБА_2 в мережі Інтернет використовує псевдонім « ОСОБА_5 », що підтверджується його офіційною сторінкою, на якій розміщені спільні із ОСОБА_3 фотографії.

ОСОБА_1 також вказує, що з належного ОСОБА_3 номера телефону на його мобільний телефон надходили смс-повідомлення з нецензурними словами. Саме з телефону ОСОБА_3 також здійснено поширення в мережі Інтернет зазначеної негативної інформації.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, який безпідставно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що наявні в матеріалах справи скріншоти та письмові відповіді поліції беззаперечно підтверджують факт поширення відповідачами негативної інформації щодо нього.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У ст.34 Конституції України та ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

За змістом зазначених норм кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 1 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів ( вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Таким чином, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу до честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи питання про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена в судовому порядку. В свою чергу, достовірність оціночних суджень не може бути доведена.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду скриншот, який містить інформацію про те, що на веб-сторінці « Коростень оголошення» користувачем « ОСОБА_5 » розміщено наступну інформацію: « Звертаюсь до всіх людей, хто знає цю людину : ОСОБА_1 який проживає Вул. Героїв Чорнобиля 4. Хочу вас попередити, що ця людина не адекватна та не в своєму розумі! Пише всім погрози та нецензурні слова. ) ) під цим номером він підписаний як: ( ОСОБА_6 бармен) Всі смс докази які є це не все іх багато поліція на його не реагує. Прошу вас не мати з ним діла добра вам не буде від нього».

До позовної заяви також долучено скриншот сторінки «vasyl. аntonovych» з текстовими повідомленнями та світлинами.

Аналізуючи зміст вказаної інформації, слід дійти висновку про те, що вжите у тексті слово «неадекватна людина» є оціночним судженням, яке не може бути спростоване. Проте, таке судження висловлене у принизливій формі, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідачі висловили таке оціночне судження.

Щодо словосполучення « пише всім погрози та нецензурні слова», слід зазначити, що такий вислів є фактичним твердженням.

Суду не надано доказів того, що вказана інформація була поширена відповідачами.

Автором цієї інформації зазначено « ОСОБА_5 ». Позивач стверджував, що саме під таким іменем у соціальній мережі зареєстрований ОСОБА_4 .

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини суду не надано.

Наявність на веб-сторінці спільних світлин, на яких, як стверджує позивач, зображені відповідачі, не є належним доказом поширення саме ними такої інформації.

Неодноразові звернення позивача до органів поліції з приводу поширення відповідачами недостовірної інформації щодо нього, не свідчить про обгрунтованість позовних вимог, а лише вказує на неприязні стосунки, які існують між ними.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: