Провадження № 2-з/761/864/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Герасько Максима Григоровича про забезпечення позову по цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Матвєєвої Ю.О. на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 - адвоката Герасько Максима Григоровича про забезпечення позову по цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійним та застосування наслідків недійсності правочину.

10 листопада 2023 року представником позивача адвокатом Герасько М.Г. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Infiniti FX 35 2007 року випуску, чорного кольору, vin НОМЕР_1 , на час розгляду в суді цивільної справи № 761/41583/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійним та застосування наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування заяви представник позивача, зазначив, що 21.02.2019 року під час перебування в шлюбі Позивача та Відповідача був набутий автомобіль Infiniti FX 35 2007 року випуску, чорного кольору, vin НОМЕР_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 21.02.2019 року. Згідно з інформації з сайту Е-data даний автомобіль був проданий 4 (чотири) рази з моменту розлучення сторін, а саме 10.04.2021, 15.02.2022, 09.08.2022, 04.02.2023 роки.

У зв`язку з тим, що Позивач жодної згоди на відчуження спільного майна подружжя, а саме вищевказаного автомобіля не надавав, а тому у Позивача є всі підстави вважати, що авто може і в подальшому продаватись на користь третіх осіб та у разі не забезпечення позову може бути утруднене чи неможливе виконання рішення суду.

Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з відповідною позовною заявою для захисту своїх прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконавати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08.05.2019 у справі № 487/7097/18 та від 25.09.2019 у справі №320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Водночас, заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане рухоме майно не можна визнати обґрунтованою. Подавши таку заяву, позивач посилався на те, що відповідач вчиняє дії по відчуженню спірного автомобіля. На підтвердження викладеного приєднав до матеріалів справи роздруківку з сайту оголошень інтернет-ресурсу AutoRia та E-data з продажу (перересєтрації) автомобіля, а саме автомобіля марки: Infiniti FX 35 2007 року випуску, чорного кольору.

Разом з тим, суд відхиляє як належний доказ, що підтверджує намір відповідача відчужити спірне рухоме майно, роздруківку із сайту оголошень інтернет-ресурсу AutoRia та E-data, оскільки з неї не можливо однозначно ідентифікувати об`єкт продажу із майном, на яке позивач просить накласти арешт. Крім зазначення його марки, моделі та дати випуску, вказана роздруківки не містить відомостей про повну інформацію щодо його власника або кому наразі належить даний транспортний засіб.

Враховуючи відсутність належного обґрунтування представником позивача обраних ним заходів забезпечення позову суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Герасько М.Г. про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

14 листопада 2023 року