Справа № 758/399/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права на спадкування у четвертій черзі за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування у четвертій черзі за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 29 квітня 1983 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №476. На підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року, позивачкою спільно з її чоловіком ОСОБА_3 та його синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за ними усіма, по 1/4 за кожним. 28 січня 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алєксєєвою Н.О., позивачка та її чоловік подарували належні їм частки вказаної квартири дітям позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При цьому, у вказаній квартирі після її придбання фактично весь час проживали позивачка, її чоловік ОСОБА_3 та його син ОСОБА_5 , який був непрацездатним, маючи ІІ групу інвалідності. Інший син чоловіка позивачки - ОСОБА_4 у вказаній квартирі ніколи не проживав та місце його проживання їй невідоме. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього його син ОСОБА_5 залишився проживати разом із позивачкою у вказаній квартирі та проживав там до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Увесь цей час позивачка підтримувала із ним сімейні відносини, вони мали спільний побут та сімейний бюджет, позивачка здійснювала за ним догляд та піклувалася про нього, а після його смерті займалася його похованням. Разом із цим, після звернення позивачки до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на належну останньому 1/4 частку вищевказаної квартири через недоведеність факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, а тому вона звернулася із вищевказаним позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2022 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 18 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

15 листопада 2022 року на виконання ухвали суду Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою надано до суду копії матеріалів спадкової справи №887/2021, заведеної до майна померлого ОСОБА_5

28 грудня 2022 представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову, у якій він уточнив позовні вимоги, відмовившись від вимог про встановлення факту родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5 , та просить суд:

- встановити факт проживання позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сім`єю понад п`ять років, а саме з 29 квітня 1983 року до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за позивачкою право на спадкування за законом у четвертій черзі спадкоємців за законом всього майна спадкодавця ОСОБА_5 ;

- визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 29 травня 2023 року вказану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги відповідно до змісту заяви про предмет позову та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

В матеріалах справи міститься заява завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 06 січня 2023 року про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Відповідачем до суду відзив на позов, будь-які заяви чи клопотання не подавалися.

З огляду на наведене, із урахуванням думки позивачки та її представника, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши позивачку та її представника, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 29 квітня 1983 року відділом ЗАГСу Залізничного району м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , актовий запис №476, після прізвище ОСОБА_8 було змінено на « ОСОБА_8 ».

З часу реєстрації шлюбу разом із позивачкою та її чоловіком також спільно проживав його син від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року, позивачкою спільно з її чоловіком ОСОБА_3 та його синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за ними усіма, по 1/4 за кожним.

28 січня 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алєксєєвою Н.О., позивачка та її чоловік ОСОБА_3 подарували належні їм частки вказаної квартири дітям позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, співвласниками вказаної квартири стали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , по 1/4 кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Після його смерті позивачка залишилася проживати у квартирі АДРЕСА_1 разом із сином померлого ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду судом також з`ясовано, що інший син чоловіка позивачки - ОСОБА_4 у вказаній квартирі ніколи не проживав та місце його проживання їй невідоме.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Матеріалами спадкової справи №887/2021, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_5 підтверджується, що 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини останнього, однак нотаріусом було відмовлено в оформленні її спадкових прав через недоведеність факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент його смерті.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки із даним позовом до суду.

Оцінюючи доводи позивачки, наведені в обґрунтування позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як встановлено судом, позивачка починаючи з часу реєстрації її шлюбу з ОСОБА_3 , тобто з 29 квітня 1983 року, проживала разом із ним та його сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи з останнім спільний побут, взаємні сімейні права та обов`язки.

Після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка продовжувала проживати разом із його сином ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Увесь цей час позивачка підтримувала із ним сімейні відносини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивачка здійснювала за ним догляд та піклувалася про нього, а після його смерті займалася його похованням.

Вказані обставини, зокрема, встановлені судом із показань допитаних в якості свідків сусідів позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Факт постійного проживання позивачки однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 також підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» №02/07/00/953-2 від 21 вересня 2017 року.

Ураховуючи вищенаведене, оцінивши досліджені судом докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання позивачки однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 у період з 29 квітня 1983 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивачки про визнання за нею права на спадкування у четвертій черзі за законом після смерті ОСОБА_5 , то таку вимогу, з огляду на встановлені вище обставини справи, суд визнає безпідставною, у зв`язку з чим відмовляє у її задоволенні.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами першою та третьою статті 1296 цього Кодексу визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Крім того, у відповідності до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як встановлено судом, право власності ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 було набуто останнім правомірно, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року.

Отже, 1/4 частина вказаної квартири увійшла до складу спадщини ОСОБА_5 .

Із матеріалів спадкової справи №887/2021, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 , не вбачається наявність інших спадкоємців, у тому числі передбачених ст.ст. 1241, 1261 ЦК України, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині.

Враховуючи вищевикладене, встановивши, що позивачка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також беручи до уваги вичерпання позивачкою позасудових засобів вирішення спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 273ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права на спадкування у четвертій черзі за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 в період з 29 квітня 1983 року по 01 жовтня 2021 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін та третіх осіб по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач - Київська міська рада, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ;

- третя особа - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Київ, просп. Правди, 33, .

Повний текст рішення складено 03.11.2023.

Суддя Олена КОВБАСЮК