Дата документу 09.11.2023 Справа № 334/5444/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/5444/23Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.
Пр. № 22-ц/807/1925/23Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 рокуу справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-40), в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.10.2019 року станом на 25.04.2023 року у розмірі 49711,73 грн., а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 30.10.2019 відповідачка звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 45000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 25.04.2023 виникла заборгованість по сплаті кредиту (тілом кредиту) у сумі 49711,73 грн., від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції ФетісоваМ.В. (а.с. 41).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 44) у цій справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 року (а.с. 51-53) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.10.2019 року в сумі 27860,13 грн та судовий збір у розмірі 1504,20 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 56-86) просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 87).

Ухвалою апеляційного суду від 07.09.2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою Банку у цій справі відкрито (а.с. 91), дану справу за вищезазначеною апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с.92).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та з урахуванням штату суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку.

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 вищезазначене рішення суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог Банку, в апеляційному порядку не оскаржується.

Банк оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі фактично лише в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку до відповідача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення … частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у стягненні з відповідача частини заборгованості за кредитом 21851,60 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 49711,73 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 27860,13 грн.) керувався ст.ст. 3, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України вважав цю суму процентами,, не передбаченими кредитним договором та виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог Банку у цій частині.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції в частині, яка фактично є предметом апеляційного оскарження, погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом фактичного апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь Банку частини вищезазначеної заборгованості за кредитом 21851,60 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 49711,73 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 27860,13 грн.) з вищезазначених підстав.

Оскільки, апеляційний суд вважає доведеним у цій справі з боку позивача Банку існування між сторонами у справі договірних зобов`язань та, відповідно, загальної суми заборгованості за наданим кредитним лімітом (кредитом) 49711,73 грн, який змінювався, і яка вказана у розрахунку Банку заборгованості відповідача (а.с.7-10) та у позовній заяві (а.с.7).

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що 30.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.10.2019 року (а.с.11).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява (а.с.11) разом з Умовами, Тарифами (а.с. 12-26), Таблицею обчислення вартості кредиту (а.с. 29, зворот) та Паспортом споживчого кредиту (а.с. 27-28) складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток (копія паспорта та довідки про РНОКПП відповідача ОСОБА_1 були завантажені в мобільний додаток таким чином - а.с. 30-32), а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний зв`язок з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної карти (п.п.2.4, 2.5 п. 2 розділу ІІ Умов).

Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни і визначення» Умов, мобільний додаток сервіс Банку, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

В анкеті позичальник підтвердила, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що умови та правила, тарифи були надіслані позичальнику в мобільному додатку, з якими вона погодилась, підписавши власноруч анкету-заяву.

Позичальник ОСОБА_1 саме факт підписання нею вищезазначеної анкети заяви у вищезазначений спосіб та отримання кредиту не спростовувала, та, відповідно, вона цим підтвердила у тому числі факт отримання нею через мобільний додаток всіх примірників вищезазначених документів, що складають договір, та у тому числі які містять інформацію про розмір відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань.

Крім того, ОСОБА_1 частково погашала кредит, у тому числі останній платіж 15.11.2022 року (а.с. 10 зворот) що підтверджується у тому числі розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.7-10) та інформацією про рух коштів по картці від 31.08.2023 року (а.с.74-86), які у своїй сукупності є належними доказами у цій справі, що узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15-ц, від 02 липня 2020 року у справі №753/16745/15-ц, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Відповідно до загальних Умов договору (а.с.12-24) кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) - розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких клієнту бере на себе Банк з момент укладання договору. До кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані клієнтом за рахунок кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Позичальнику Банком було надано кредитний ліміт Банком по картці, який в подальшому неодноразово змінювався. Вказане підтверджується інформацією про рух коштів по картці відповідача (а.с.74-86).

Згідно до п. 5.9. Розділу II Умов, на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах (а.с.22, зворот, 25-26). Також процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Оскільки, відповідач від сплати заборгованості у добровільному порядку ухилилась (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані), в зв`язку з чим та відповідно до п.п.5.18, 5.19 п.5 Розділу II Умов кредит став у формі «на вимогу».

Суд першої інстанції мав виходити при ухваленні рішення в оскаржуваній частині у цій справі із презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору від 30.10.2019 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (ст. 204 ЦК України), за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 правомірність вищезазначеного договору сторін на вищевикладених умовах у цій справі у суді першої інстанції взагалі не оспорювала. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню в силу вимог ст. 629 ЦК України.

Нерозуміння природи договору, складність його умов, не звільняє сторони від обов`язку його виконання (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним з боку Банку у цій справі існування між сторонами вищезазначених договірних зобов`язань та загальної суми боргу 49711,73 грн (розрахунок: заборгованість за кредитом, стягнута судом першої інстанції рішенням в частині, яка в апеляційному порядку не оскаржується і не переглядається, у розмірі 27860,13 грн + задоволені апеляційним судом вимоги апеляційної скарги Банку в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом у розмірі 21851,60 грн).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід скасувати, ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення, стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 21851,60 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком на суму 49711,73 грн задоволено вимог Банку судом першої інстанції на суму 27860,13 грн), у зв`язку із чим, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 року змінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку у цій справі, вказавши останні у розмірі 49711,73 грн. заборгованості та 4453,69 грн. судового збору (розрахунок: ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2684,00 грн. (а.с. 1) + судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення в частині відмови на суму 21851,60 грн. складає в силу вимог ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» (якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) 1769,69 грн.(розрахунок: платіжна інструкція про сплату Банком судового збору за апеляційну скаргу як за оскарження всього рішення 4026,00 грн. (а.с.73)* сума відмови Банку 21851,60 грн./заявлено вимог Банком 49711,73 грн.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку фактично не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що Банк не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про повернення йому з бюджету зайво сплаченого судового збору за апеляційну скаргу у цій справі (розрахунок 4026,00 грн. 1769,69 грн.) в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду апеляційним судом відповідного клопотання Банку.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 рокуу цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 21851,60 грн.

У зв`язку із чим, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 рокузмінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором про надання банківських послуг «Monobank»у цій справі, вказавши останні у розмірі 49711,23 грн. заборгованості та 4453,69 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 09.11.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Маловічко С.В.Подліянова Г.С.