Провадження № 2/604/380/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Костів О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопілської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до виповнення повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 між сторонами по справі Колодіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 про що у книзі реєстрації зроблено актовий запис за № 2; Від даного шлюбу народились діти : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Упродовж тривалого часу вони не підтримують сімейних стосунків із відповідачем та проживають окремо. Батько не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який є здоровою та працездатною особою, зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання трьох дітей у зв`язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засіданні не з`явилась, хоча подала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності. Крім того подала відзив на позов згідно якого заявлені позовні вимоги не визнає з огляду на те, що позивач разом із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживає за межами території України. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі, який узгоджено із ОСОБА_9 . Крім того, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З такими вимогами позивач категорично не погоджується, оскільки дитина повністю перебуває на його утриманні та не проживає із позивачем. Відповідач на даний час знаходиться за межами України, проте повністю утримує дитину, передає батькам кошти для забезпечення належних умов його проживання. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 2011 р.н. Стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , 2007 р.н., ОСОБА_6 , 2020 р.н. в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 серпня 2007 р.н. Колодіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 8; Батьками ОСОБА_5 є сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06 червня 2011 р.н. Колодіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 6; Батьками ОСОБА_5 є сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 20 серпня 2020 р.н. Колодіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 47; Батьками ОСОБА_6 є сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

Сторони не заперечували, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю позивачем по справі ОСОБА_3 та повністю перебувають на її утриманні.

Разом із тим, як убачається із довідки Колодіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 від 27 вересня 2023 року, ОСОБА_5 навчається у 6 класі Колодіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Згідно наданою характеристики на учня, вбачається, що Ром ОСОБА_10 навчається із першого класу. Зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Навчається не в повну міру. Має змішану пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне мислення. Справляє враження компанійської дитини, позитивно сприймає оточуючих, легко підтримує бесіду. Бере активну участь у громадському житті школи та учнів, скромний, веселий. Товариський. На даний час належний догляд за Макаром здійснюють дідусь ОСОБА_11 та бабуся ОСОБА_12 , з якими він і проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно рахунку акту виконаних робіт вбачається, що ОСОБА_5 було надано послуги : а саме 06.06.2023 року комплексна профілактична гігієна 1120 грн; 09.06.2023 року лікування гострого глибокого карієсу 47з. гострого середнього карієсу 37з, зняття відбитку на ортодонтичний апарат, ортодонтична діагностика 1800 грн; 01.07.2023 року здача ортодонтичного апарату (не змішаного) на верхню щелепу 30000 грн; 10.07.2023 року застосування ортодинтичної лицевої маски 1900 грн; 31.07 02.08. 2023 р ортодонтичні огляди по 450 грн. Платником вказаних послуг є батько дитини ОСОБА_4 .

Таким чином із наданих сторонами письмових доказів, судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю позивачем по справі ОСОБА_3 та повністю перебувають на її утриманні, а неповнолітній ОСОБА_5 проживає із батьками відповідача по справі ОСОБА_4 та повністю перебуває на його утриманні.

Відомості про місце роботи та розміру доходу, який отримує відповідач, суду не надано.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. В свою чергу положення ч. 1 ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року передбачено: «У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова уваги приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також згідно ч. 8 ст. 7 СК України - «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим рахуванням інтересів дитини».

У принципі 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо забезпечення дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поняття прожиткового мінімуму визначене в Законі України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року. Це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється щороку на дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років згідно Законів України «Про Державний бюджет України».

Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач не у повній мірі виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 які проживають разом із матір`ю позивачем по справі ОСОБА_3 та повністю перебувають на її утриманні.

Разом із тим, суд враховує, що відповідачем надано належні та допустимі докази про те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_5 , проте вказана обставина не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Суду не надано відомостей про стан здоров`я відповідача, який би підтверджував певні обмеження та дані, що за своїм матеріальним становищем відповідач не може виконувати своїх обов`язків з утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову (14.07.2023 року) до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання ОСОБА_5 слід відмовити.

Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1073,60 грн. судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Керуючись ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову (14.07.2023 року) до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 1073,60 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення із відповідача в користь позивача аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків