Справа № 727/1604/23 Провадження № 2/727/565/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді - Яреми Л.В.
при секретарі - Худояровій А.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
за участю : позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_3
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В позові посилається на те, що за час спільного проживання у цивільному шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі проживає із ним та його матір`ю, бабусею дитини. Відповідачка від народження сина і до цього часу, з дитиною не зустрічається, не спілкується, участі у вихованні не здійснює, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не телефонує, не забезпечує сина харчуванням, не відвідує його та не цікавиться здоров`ям дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Вважає, що така поведінка доводить нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не цікавиться його життям та здоров`ям, не відвідує та не відвідувала сина вдома, не супроводжувала в лікарню на огляд до лікаря та в дитячий дошкільний заклад.
Вказує, що висновком виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважав за доцільне позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Зазначає, що повністю усі обов`язки по матеріальному забезпеченню та вихованню дитини несе сам, матір не забезпечує сина ліками, в разі хвороби дитини, прохання надати таку допомогу відповідачкою ігноруються.Утримання сина вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, навчання, ліки, однак у нього коштів для придбання дитині всього необхідного не вистачає.
У зв`язку із викладеним, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі від її заробітку(доходу) і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просить покласти на відповідачку.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Не заперечували щодо винесення заочного рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій повідомила, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 підтримують, судове засідання просять провести без їх участі.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позовну заяву не надала, про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно, належним чином судовою повісткою за зареєстрованою адресою проживання, про поважність причин неявки суд не повідомила.
Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідачка не подала відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Позивач є інвалідом 3 групи довічно, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області, та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою про доходи (а.с.13).
Судом встановлено, що малолітний ОСОБА_4 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1 та бабусею - ОСОБА_5 (а.с.17).
Згідно акту обстеження житлового - побутових умов, затвердженого начальником служби у справах дітей Чернівецької міської ради Никитенко І. від 08.11.2022 року, головними спеціалістами, юристами відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей міської ради, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що у вказаному житлі створено умови для виховання, розвитку та проживання дитини ОСОБА_4 , який має місце для сну, розвитку та відпочинку, забезпечений усім необхідним (а.с.20).
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновком органу опіки та піклування виконавчий комітет Чернівецької міської ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що вона ухилилась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Також, згідно даного висновку встановлено, що працівниками служби у справах дітей вживались заходи щодо встановлення можливого місця перебування ОСОБА_2 , зокрема 07.10.2022 року інспектором був здійснений візит за адресою: АДРЕСА_2 . Вхідні двері відчинила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомила, що її мати ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, періодично навідується, зловживає алкоголем та веде бродячий спосіб життя. Направлені письмові запрошення на ім`я останньої на співбесіду та засідання комісії з питань захисту дитини 06.09.2022 року, 11.10.2022 року, 03.11.2022 року, 06.12.2022 року та 02.01.2023 року, на які ОСОБА_2 не з`явилась (а.с.19).
Відповідно до характеристики директора ЗДО № 30 Патрабой І. №60 від 24.08.2022 року, психолого - педагогічної характеристики на дитину практичного психолога ОСОБА_8 від 23.08.2022 року, вихователя ОСОБА_9 від 23.08.2022 року, лікаря- педіатра на вихованця їх закладу ОСОБА_4 , персонал закладу підтверджує участь у вихованні виключно батька та бабусі, за час відвідування дитиною даного закладу жоден працівник не бачив його матері, всі витрати щодо утримання дитини та забезпечення її розвитку несуть батько та бабуся (а.с.21, 22).
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина підтверджується також рядом пояснювальних записок, які містяться в матеріалах справи, а також показами наступних свідків в судовому засіданні (а.с.25-38).
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала суду, що є хрещеною мамою дитини. Відповідачку ОСОБА_2 - маму дитини бачила за 5 років два рази, один раз, коли привезли її з Києва при народженні дитини, інший раз на хрестинах дитини. Вона до дитини не з`являлась, не цікавилась сином, як він росте, не телефонувала, ніякої участі ні вона, ні родичі з її боку у вихованні дитини не брали. Сказала ОСОБА_1 , що має народжувати на останніх строках, він поїхав в Київ, зняли кімнату, забрали її з пологового будинку, потім вона зникла. Привезли її в Чернівці, де вона побула декілька днів та поїхала в Київ. Дитина не знає, що в нього є мама, з народження проживає в Чернівцях, ним займається тільки тато та бабуся.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала суду, що сім`ю ОСОБА_1 знає з 2019 року, оскільки вона є вихователем в ДНЗ, де навчається ОСОБА_4 . Мама дитини не з`являлась ніколи, взагалі її не бачила, не телефонувала, не цікавилась життям дитини. В садочку ніхто взагалі немає уяви, як мама ОСОБА_4 виглядає. Дитина ходить на карате, разом із її сином, там тільки приймає участь батько та бабуся. В дитини немає розмов про маму, тільки бабуся та тато. Він завжди привітний, чистенький, розвинений, згідно віку, розумний, охайний. Дитина вихована на високому рівні та забезпечена усім необхідним.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Судом з`ясовано, що відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими не має її участі у вихованні дитини, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.
Також, суд приймає до уваги, той факт, що відповідачка не проживала та не проживає із своїм малолітнім сином, а мешкає в м. Києві та відповідно не бере участі у вихованні дитини, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин залишивши його без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дітей, а також те, що відповідачка фактично не виконувала свої батьківські обов`язки з моменту народження дитини, приходжу до висновку про застосування до останньої крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною 3 ст.166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 1 січня, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні.
При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Також судом встановлено, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому виходячи з обов`язку утримувати дитину, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.
В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. згідно квитанції №112 від 16 лютого 2023 року.
На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164-166, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Київ, по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Київ, місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ,

Повний текст рішення виготовлено 03 листопада 2023 року.

СУДДЯ Л.В.ЯРЕМА