Справа № 344/3879/22
Провадження № 2/344/493/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю прокуратури, органу досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування кримінальних провадженнь № 0000162, № 0000218 в розмірі 10 000000 гривень.

В обґрунтування якого зазначив, що 16.03.2012 року ним до Тисменицького РВ УМВС України у Івано-Франківській області було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення сільським головою Старокривотульської сільської ради ОСОБА_2

26.12.2012 р. слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС України у Івано-Франківській області Цюцюрою Н.М. було внесено відомості до Єдиного реєстру провадження досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №0000162 і розпочато розслідування.

Під час досудового розслідування кримінального провадження слідчими допущені грубі порушення норм КПК України, а саме перекваліфікація вчиненого кримінального правопорушення сільським головою В.Назаруком з ч.1 ст. 364 КК України на ч. 1 ст.125 КК України, не виконувалися вказівки прокурора, порушені розумні строки виконання процесуальних дій, передбачені ст. 28 КПК України. Слідчими та прокурорами не виконувалися ухвали слідчих суддів про проведення слідчих та процесуальних дій.

Незаконні рішення, протиправні дії і бездіяльність прокуратури та поліції спричинили позивачу, на протязі десятирічного «слідства» душевні страждання, оскільки він глибоко хвилювався та був сильно занепокоєний через неможливість законний спосіб захистити свої права, відновити виробничу діяльність ТОВ АПФ «Іскра», повернути втрачену власність та відновити справедливість у даному кримінальному провадженні.

Керівник органу досудового розслідування та слідчий поверхнево досліджували обставини кримінального провадження, надана їм правова оцінка, яка була не об`єктивною, призвела до порушення ряду його прав та ускладнила процес їх захисту. У свою чергу прокурор не забезпечив прийняття законних процесуальних рішень. Внаслідок прийняття незаконних та несвоєчасних процесуальних рішень, працівниками поліції і прокуратури під час кримінального провадження не було забезпечено поваги до його гідності, прав і свобод. Жодного разу працівниками прокуратури та поліції не було вжито процесуальних заходів щодо поновлення його порушених прав та людської гідності по зупиненню організованої рейдерської атаки по створенню умов відновленню виробничої діяльності товариства, поверненню викраденого майна.

Таким чином, внаслідок прийняття незаконних процесуальних рішень та систематичної протиправної тривалої бездіяльності під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000162 від 26.12.2012 р, неналежним розглядом клопотань (залишенням його без процесуального, або не належного на них реагуванням) та невиконанням прийнятих іменем України Ухвал Тисменицького районного, Івано- Франківського міського, Коломийського міськрайонного судів Івано-Франківської області відділами Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області та прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури, позивачу було завдано значної моральної шкоди, яка проявляється у великих душевних стражданнях та глибокому почутті несправедливості, яке викликане тим, що протягом досить тривалого часу (з 2012 року) в силу різних причин він не отримав захисту своїх прав, а товариство, головою якого позивач являється, через вимушену зупинку своєї діяльності і внаслідок рейдерського захоплення майна, і його розкраданням та незаконної вирубки лісу, понесло збитки на суму не менше 300 млн грн.

Незаконними рішеннями посадових осіб поліції та прокуратури, які є органами державної влади, з приводу незаконного закриття зазначеного кримінального провадження, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку відповідного прокурора, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він протягом тривалого часу вимушений звертатися та відвідувати суди, з метою захисту та поновлення своїх прав як потерпілого. В результаті незаконних дій посадових осіб відповідачів, позивач вимушений витрачати значний час та сили, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим просив захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди.

02.05.2022 року керівником Івано-Франківської обласної прокуратури подано до суду відзив на позовну заяву, який обгрунтовує тим, що на думку позивача, внаслідок здійснення тривалого досудового розслідування кримінального провадження №0000162, бездіяльності органів досудового розслідування Тисменицького ВП ГУНП України в Івано-Франківській області й органів прокуратури йому спричинено значні моральні страждання, що призвели до порушення соціальних зв`язків, погіршення стану здоров`я близьких, смерті сестри та скрутного фінансового становища підприємства, яке він очолює, - ТзОВ АПФ «Іскра». Вважає доводи позовної заяви необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Встановлено, що СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 26.12.2012 за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та зловживання службовим становищем головою Старокривотульської сільської ради Назаруком В.М., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Також СВ Коломийського РВП ГУНП в області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000218 від 25.04.2015 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за фактами розкрадання майна TзOB «AПФ «Іскра». На даний час досудове розслідування у вказаних провадженнях не завершено, вживаються вичерпні заходи, спрямовані на проведення швидкого, повного й неупередженого розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень. Виключно після проведення окремих слідчих (розшукових) дій, вивчення та оцінки всіх зібраних доказів в їх сукупності слідчим буде прийнято законне та обгрунтоване процесуальне рішення. При цьому жодним судовим рішенням дії відповідачів не визнавались протиправними, а додані позивачем докази не спростовують зазначеного: щодо позивача не допускались випадки незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт; позивачем не надано жодного документального доказу на підтвердження розміру спричинених йому збитків та моральних страждань; у матеріалах позовної заяви відсутні документальні докази, що підтверджують причинний зв`язок між діями відповідачів та спричиненою моральною шкодою.

Представником відповідача зазначається, що позивач повинен довести ті обставини, на які посилається, а доказуванню підлягають факти, які мають значення для ухвалення відповідного рішення. У свою чергу позивачем ОСОБА_1 , окрім викладених у позовній заяві доводів, не надано будь-яких доказів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру та необхідності вжиття додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів погіршення стану здоров`я внаслідок незаконного притягнення до відповідальності. Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї копій документів, єдиною підставою для позовних вимог ОСОБА_1 стали факти скасування судами окремих процесуальних рішень відповідачів, які були оскаржені ним у порядку судового контролю, передбаченого положеннями КПК України. Саме вказані судові рішення, на думку позивача, є доказом протиправності дій та бездіяльності відповідачів, що спричинило заподіяння йому моральної шкоди.

Також зазначає, що матеріальною підставою позовних вимог у даній справі позивачем зазначено положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У вказаному кримінальному провадженні, на яке посилається позивач, виправдувальний вирок щодо нього не виносився, адміністративне провадження не закривалося, факти незаконності повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, взяття і тримання під вартою, проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів не виявлялись. Не мали місця в даних правовідносинах й інші обставини, передбачені ст. 1 вказаного Закону, що у свою чергу виключає, як саму можливість застосування до них його положень в цілому, так і можливість відшкодування шкоди, передбаченої його нормами. Враховуючи наведене просить відмовити у задоволенні позову.

05.05.2022 року представником ГУ НП в Івано-Франківській області подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що ГУНП в області вважає, що позовні вимоги є безпідставними, які не грунтуються на вимогах законодавства та не підлягають до задоволення, оскільки 26.12.2012 року на підставі звернення ОСОБА_1 , слідчим Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області у ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000162, за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, а також кримінальне провадження від 25.04.2015 № 0000218 за фактами розкрадання майна ТзОВ «АПФ Іскра». Позивач вказує, що у зв`язку із бездіяльністю посадових осіб з підстав невчинення належних процесуальних дій під час розслідування кримінальних провадженнь № 0000162, № 0000218 йому завдано моральну шкоду яку він оцінює у розмірі 10 035 000 грн. Оскільки позивачем не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б підтверджували сам факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або втрати немайнового характеру та доказів необхідності додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, а також не наведено із чого він виходив при обрахунку суми в розмірі 10 035 000 грн. відповідно і позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Також виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, зазначає, що розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави. Враховуючи наведене, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позивачем безпідставно завищено суму до відшкодування.

Дії працівників правоохоронних органів при здійсненні досудового розслідування не можуть вважатися неправомірними, оскільки вищезазначене не свідчить про те, що вони припустилися незаконних дій та порушили виконання службових обов`язків. Відсутність прямого причинного зв`язку між шкодою та незаконними діями, як необхідна умова деліктної відповідальності виключає можливість такої відповідальності. Більше того на даний час досудове розслідування триває за вказаними вище кримінальними провадженнями, слідчими вживаються усі необхідні заходи, спрямованні на виконання завдань кримінального проваджения, щодо проведення повного й неупередженого їх розслідування. Враховуючи викладене просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

16.05.2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив Івано-Франкіської обласної прокуратури, який обґрунтовує тим, що не погоджується з відзивом та зазначає, що за період проведення досудового розслідування слідчими з погодженням прокурорів була здійснена маніпуляція з витягами із ЄРДР досудових розслідувань, дії слідства були спрямовані тільки на затягування досудового розслідування, ухвали слідчих суддів невиконані в результаті чого позивачем перенесено численні нервово емоційні стреси, які призвели до погіршення його здоров`я. Вважає абсурдним і протиправним твердження у відзиві прокуратури на його позов про те, що жодним судовим рішенням дії відповідачів не визнавались протиправними, а додані позивачем докази не спростовують зазначеного. Тоді як йому, на протязі 10 років приходилося звертатися до них із клопотаннями про вчинення тих чи інших слідчих дій, але вони їх не розглядали в порядку і строки визначені ст. 220 КПК України, у зв`язку з чим приходилося звертатися до слідчих суддів, які зобов`язували їх розглянути, але продовж 10-річного часу ведення слідства слідчі під процесуальним керівництвом прокурорів не виконали жодну із прийнятих ухвал слідчих суддів.

Твердження Івано-Франківської прокуратури про те, що на даний час досудове розслідування у вказаних провадженнях вживаються «вичерпні заходи», спрямовані на проведення швидкого, повного й неупередженого розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень і виключно після проведення «окремих слідчих (розшукових) дій, вивчення та оцінки всіх зібраних доказів в їх сукупності слідчим буде прийнято законне та обгрунтоване процесуальне рішення не відповідають дійсності, оскільки з 27.05.2021 р, тобто з моменту передачі провадження до СВ Коломийського РВ ГУНП України, не виконано ухвалу слідчого судді від 15.04.2022 р., щодо розгляду його клопотання від 11.02.2022 р в порядку і строки визначені ст. 220 КПК України та ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 10.12.2022 р.

Позивачем зазначається, що всі протиправні дії та бездіяльності, зловживання слідством своїх обов`язків викладені ним в позовній заяві і підтверджені відповідними доказами, в результаті незадовільного виконання відповідачами своїх обов`язків визначених для нього Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», ст. 36 КПК України в результаті чого прокуратурою незадовільно здійснювалося процесуальне керівництво та контроль за ходом розслідування кримінального провадження за № 0000162 від 26.12.2012, на протязі, десятирічного терміну.

16.05.2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву Головного Управління національної поліції України в Івано-Франківській області, який обґрунтовує тим, що не погоджується з поданим відзивом, оскільки за час проведення досудового розслідування слідчими була здійснена маніпуляція з витягами із ЄРДР, дії слідства були спрямовані тільки на затягування досудового розслідування, ухвали слідчих суддів не виконані, в результаті чого позивачем перенесено численні нервово - емоційні стреси, які призвели до погіршення не тільки його здоров`я, але і здоров`я його рідних і близьких людей. Позивачем зазначається, що всі протиправні дії та бездіяльності та зловживання слідством своїх обов`язків викладені ним в позовній заяві і підтверджені відповідними доказами, в результаті незадовільного виконання відповідача своїх обов`язків визначених для нього Конституцією України, нормами КПК України на протязі десятирічного терміну. Також позивачем зазначається, що на його думку, мета затягування розслідування слідчими є закрити кримінальне провадження, адже йому уже майже 77 років і його здоров`я підірвано перенесеною фізичною наругою над ним, втратою ділової і чисто людської репутації, займатися виробничою діяльністю, перенесеними емоційними - нервовими стресами та переживаннями і моральним катуванням слідчими та прокурорами. Моральною шкодою визнаються його страждання, заподіяні позивачу внаслідок перенесених фізичних, моральних та емоційно і навіть психологічних стресів та морального катування слідчими і прокурорами перенесених ним в процесі 10 річного розслідування зазначеного кримінального провадження, що призвело до погіршення здоров`я позивача та позбавило його можливостей реалізації свої звички i бажання особливо займатися виробничою діяльністю, погіршилися відносини з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

23.05.2022 року представником відповідча ГУНП в Івано-Франківській області подано до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, у якому зазначає про те, що позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив вказує, що дії правоохоронних органів у кримінальному провадженні належним чином не вчинялись, розгляд кримінального провадження зумисно затягується. Зазначає, що у зв`язку із бездіяльністю правоохоронних органів йому було завдано моральної шкоди, а тому з покликанням на ст. 23. ч. 1 ст. 1174-1176 ЦК України 56 Конституції України просить про відшкодування завданої шкоди. ГУНП в області вважає, що наведені позивачем аргументи у відповіді на відзив є безпідставними, та не підтвердженими, оскільки як вбачається із позовної заяви позивача, спір виник між позивачем та відповідачем, щодо відшкодування шкоди завданої фізичній особі бездіяльністю посадової особи органу державної влади, який регулюються ст. 1174 ЦК України. Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом, на обгрунтування позовних вимог вказує, що в ході досудового розслідування бездіяльністю правоохоронних органів, яка полягала у не вчиненні слідчих дій щодо розгляду його заяв про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування йому була завдана моральна шкода, яку він оцінив в розмірі 10 035 000 грн. ГУНП в області зазначає, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із долучених доказів до позовної заяви вбачається, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок не вчинення слідчих дій щодо розгляду його заяв про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування, як і не довів причинного зв`язку між такою бездіяльністю слідчого та настанням тих негативних наслідків на які він посилався. Позивач також вказує, що має переживання з приводу того, як проводиться досудове розслідування, а відтак, на думку ГУНП в області, позивач висловлює лише свою незгоду з процесуальними діями слідчого, щодо виконання ним своїх обов`язків. Факт того, що ухвалами слідчих суддів зобов`язано слідчих провести слідчі дії у кримінальних провадженнях які скеровано для відновлення досудового розслідувания не доводить заподіяння позивачу шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого та настанням моральної шкоди. Порушене право позивача у зв`язку із не вчиненням слідчих дій щодо розгляду його заяв про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування, закриття кримінального провадження було відновлене ухвалами слідчих суддів, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно ГУНП в області вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів.

24.05.2022 року керівником Івано-Франківської обласної прокуратури подано до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому зазначають про те, що на думку позивача, внаслідок здійснення тривалого досудового розслідування кримінального провадження №0000162 тa бездіяльності органів досудового розслідування й органів прокуратури йому спричинено значні моральні страждання, що призвели до порушення соціальних зв`язків, погіршення стану здоров`я близьких, смерті сестри та скрутного фінансового становища підприємства, яке він очолює, ТзОВ АПФ «Іскра».

Встановлено, що СВ Коломийського РВП ГУНП в області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 26.12.2012 за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та зловживання службовим становищем головою Старокривотульської сільської ради Назаруком В.М., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Також СВ Коломийського РВП ГУНП в області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 25.04.2015 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за фактами розкрадання майна ТзОВ «АПФ «Іскра». На даний час досудове розслідування у вказаних провадженнях не завершено, вживаються вичерпні заходи, спрямовані на проведення швидкого, повного й неупередженого розслідування обставин учинення кримінальних правопорушень. Виключно після проведення окремих слідчих (розшукових) дій, вивчення та оцінки всіх зібраних доказів у їх сукупності слідчим буде прийнято законне та обгрунтоване процесуальне рішення.

Представником відповідача зазначається, що позивачем ОСОБА_1 , окрім викладених у позовній заяві доводів, не надано будь-яких доказів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру та необхідності вжиття додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів погіршення стану здоров`я внаслідок незаконного притягнення до відповідальності. Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї копій документів, єдиною підставою для позовних вимог ОСОБА_1 стали факти скасування судами окремих процесуальних рішень відповідачів, які були оскаржені ним у порядку судового контролю, передбаченого положеннями КПК України. Лише за наявності обставин, передбачених положеннями Закону, в особи виникає право на відшкодування шкоди.

30.05.2022 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області замінено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю прокуратури, органу досудового розслідування первісного відповідача Державну казначейську службу України в Івано-Франківській області на належного відповідача Державну казначейську службу України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представники відповідача Івано-Франківської обласної прокуратури в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

06.08.2009 року, 30.10.2009 року, 19.05.2010 року між ОСОБА_1 та ТзОВ АПФ «Іскра» в особі директора Андрусяк Б.Л. були укладені договори позики №14.

16.03.2012 року ОСОБА_1 встановлено діагноз забій голови справа, струс головного мозку. Із зазначеної копії довідки вбачається, що він госпіталізований в травматичний відділ Отинійської лікарні.

Як вбачається із виписки з історії хвороби №599 ОСОБА_1 він знаходився у терапевтичному відділі Отинійської РЛ з 16.03 по 02.04.2012 року, йому було встановлено діагноз: забій голови справа. Струс головного мозку.

Згідно довідки Начальника Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області від 17.03.2012 року №2774 посвідчення водія № НОМЕР_1 , видане МРЕВ м.Івано-Франківськ 02.10.1999 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя, м.Тисмениця, талон до посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане МРЕВ м. Івано-Франківськ 02.10.1999 року та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №AA 10056728 на ім`я ОСОБА_1 , 16.03.2012 року вилучені працівниками Тисменицького РВ УМВС та на даний час перебувають у кімнаті зберігання речових доказів у зв`язку із розглядом матеріалів ЖРЗПЗ №631 від 16.03.12 року по факту нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 23.03.2012 року, яка зареєстрована в Тисменицькому РВ УМВС від 28.03.2012 року за №631/2 він звертався із заявою до Начальника Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області про порушення щодо ОСОБА_2 кримінальної справи та проведення перевірки щодо вчинення відносно ОСОБА_1 злочинних дій.

10.04.2012 року, 17.04.2012 року, 26.04.2012 року, та 24.05.2012 року ОСОБА_1 звертався зі скаргами до невролога.

З листа Начальника Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області від 17.04.2012 року вбачається, що проведеною перевіркою в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину, передбачених ст.186, 185 КК України.

Листом Начальника Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області від 18.04.2012 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заява від 15.03.2012 року по факту встановлення шлагбаума на дорозі до його підприємства сільським головою с.Старі Кривотули гр. ОСОБА_2 працівниками Тисменицького РВ УМВС розглянута. В результаті перевірки було встановлено, що факти наведені у його заяві підтвердились повністю. Із ОСОБА_2 проведено усну профілактичну бесіду про вчинення антигромадської поведінки у майбутньому.

24.03.2012 року постановою дільничого інспектора Тисменицького РВ УМВС відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину, передбаченого ст.ст.186,296 КК України, а в діях ОСОБА_1 ознак складу злочину, передбаченого ст.129 КК України.

Із розписки ОСОБА_1 від 03.07.2012 року вбачається, що у Тисменицькому РВ УМВС він прийняв від дільничого інспектора Пасакас І.В. барсетку, дозвіл на зброю, посвідчення водія № НОМЕР_1 , талон до посвідчення водія № НОМЕР_2 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №AA 10056728 видане на його ім`я, травматичний пістолет «ВІЙ». При огляді магазину патронів в кількості 7 штук не виявлено.

07.05.2012 року заступником прокурора Тисменицького району Балковим В. постанову дільничого інспектора Тисменицького РВ УМВС в області Пасакас І.В. від 24.03.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано. Матеріали перевірки №583 направлено начальнику Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області для організації проведення додаткової перевірки та прийняття рішення.

Постановою дільничого інспектора Тисменицького РВ УМВС від 16.05.2012 року, по матеріалах додаткової перевірки, які зареєстровані в ЖРЗПЗ №631/2 від 28.03.2012 року в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ознак складу злочину передбаченого ст.ст. 129, 296 КК України. Відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину передбаченого ст.ст. 185, 186 КК України.

24.12.2012 року голова ТзОВ «Агропромислова фірма «ІСКРА» ОСОБА_1 звертався до прокурора Тисменицького району Бояна І.П. із повторною заявою на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи .

26.12.2012 року прокурором Тисменицького району скеровано звернення голови ТОВ АПФ «Іскра» Палія Д.М. з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 та з інших питань, для прийняття рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.

26.12.2012 року Тисменицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру провадження досудових розслідувань за №0000162 за ч.1 ст.125 КК України, за фабулою про те, що 16.03.2012 року між головою Старокривотульської сільської ради Тисменицького району ОСОБА_2 та головою товариства АПФ «Іскра» виник конфлікт в ході якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

26.12.2012 р. слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС України у Івано-Франківській області Цюцюрою Н.М. внесено відомості до Єдиного реєстру провадження досудових розслідувань за №0000162 за ч.1 ст.364 КК України, за фабулою про те, що 16.03.2012 гр. ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді голови Старокривотульської сільської ради Тисменицького району зловживаючи владою і службовим становищем перешкодив ОСОБА_1 , який являється головою товариства «Агро-промислова фірма Іскра» в с. Старі Кривотули Тисменицького району, вивезенню архівних документів по заробітній платі робітників для здачі в районний архів. При чому наніс тілесні ушкодження останньому та вчинив крадіжку особистого майна та грошей в сумі 4000 доларів США.

Згідно висновку експерта №476/614/351-Д/12-Е від 31.05.2013 року проведеного на підставі даних Акта судово-медичного обстеження №351 віл 18.04.2012р, акту додаткового судово-медичного обстеження № 614/351-Д від 14.06.2013р. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що у гр. ОСОБА_1 малися тілесні ушкоджения: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; забій з травматичним набряком м`яких тканин вискової ділянки справа, яка утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а забій з травматичним набряком м`яких тканин вискової ділянки справа відноситься до легких тілесних ушкоджень. Про те, що у гр. ОСОБА_1 мався забій з травматичним набряком м`яких тканин вискової ділянки справа свідчить наявність ущільнення шкіри в цій же ділянці, відміченого в медичній карті стаціонарного хворого № М599 травматологічного відлілення Отинійської РЛ. У гр. ОСОБА_1 малися захворювання: гіпертонічна хвороба 2-го ступеня; гіпетрофія лівого шлуночка; ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги, ФК - 3, ангіотатія сітківки з переходом в склероз. Перебування гр. ОСОБА_1 на лікуванні тривалісто більше 21-го дня пов`язане з обстеженням та лікуванням вказаних вище захворювань, не відповідає характеру тілесних ушкоджень і не може враховуватись в судово-медичних підсумках.

27.09.2013 року постановою слідчого СВ Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області Цюцюри Н.М. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 26.12.2012 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Із довідки №165 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 30.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно знаходиться на стаціонарному лікуванні в Отинійській РЛ №1 з 23.09.2013 року по даний час і продовжує лікування.

Відповідно до довідки №179 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 14.10.2013 року ОСОБА_1 дійсно знаходиться на стаціонарному лікуванні в Отинійській РЛ №1 з 23.09.2013 року по 14.10.2013 року.

Також, із довідки №62 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 04.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в денному стаціонарі при Отинійській поліклініці з 30.10.2013 року по даний час.

Із копії витягу з денного стаціонару №257 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 17.12.2013 року по 31.12.2013 року перебував в денному стаціонарі з діагнозом цукровий діабет ІІ, середньої важкості, стадія субкомпенсації, діабетична полінейропатія н/к, діабетична ангіопатія н/к.

Згідно довідки №1 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 09.01.2014 року ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні при Отинійській поліклініці з 09.01.2014 року в дільничого терапевта по місцю постійного проживання.

З довідки №40 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 19.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділі Отинійської РЛ №1 з 08.02.2014 року.

Як вбачається із довідки виданої Отинійською районною лікарнею від 08.04.2014 року ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в Отинійській РЛ №1 з 02.04.2014 року.

17.04.2014 року заступником прокурора м.Кіровограда закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки №505 від 23.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно знаходиться на амбулаторному лікуванні при АЗПСМ з 12.03.2015 року.

Згідно довідки №17 виданої Отинійською районною лікарнею №1 від 20.05.2014 ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні при Отинійській міській амбулаторії з 19.05.2014 року в дільничого терапевта по місцю постійного проживання.

Із довідки №2142 від 15.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно знаходиться на стаціонарі при АЗПСМ з 08.10.2014 року по даний час.

Постановою заступника прокурора Тисменицького району Попадюка В.О. від 12.05.2015 року постанову слідчого СВ Тисменицького РВ УМВС в області Цюцюри Н.М. від 27.09.2013 року скасовано як незаконну та необґрунтовану. Матеріали кримінального провадження №0000162 від 26.12.2012 року направлено начальнику СВ Тисменицького РВ УМВС в області для організації подальшого досудового слідства.

04.08.2015 року слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області Приймаком Л.Я. було допитано в якості свідка ОСОБА_3 .

11.08.2015 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ Тисменицького МВ УМВС України у Івано-Франківській області про накладення арешту та заборони відчуження земельних ділянок та господарських споруд та майна товариства які розміщені на території Старо та Новокривотульських рад, яке було захоплено шахрайським методом з ініціативи та під керівництвом сільського голови ст.Кривотульсткої сільської Ради ОСОБА_2 і за участю сільського голови Ново-Кривотульської Ради у протиправний спосіб.

Також із клопотання ОСОБА_1 адресованому слідчому СВ Тисменицького МВ УМВС України від 09.09.2015 року вбачається, що він просив накласти арешт на майно зазначене у клопотанні АПФ «Іскра», а також інші слідчі дії зазначені у його клопотанні.

Із довідки №1228 від 06.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно лікується амбулаторно при АЗПСМ з 2009 року по даний час.

Як вбачається із довідки слідчого СВ Тисменицького відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області від 21.01.2016 року голову ТзОВ АПФ «Іскра» Палія Д.М. повідомлено, про те, що 24.04.2015 на підставі протоколу - заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 про факт розкрадання майна ТОВ АПФ «Іскра», внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218. Триває досудове розслідування.

25.02.2016 року слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області Приймаком Л.Я. проведено одночасний допит між потерпілим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2

25.02.2016 року слідчим СВ Тисмеицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області Приймаком Л.Я. проведено одночасний допит між свідком ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_2 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016 року ОСОБА_1 звертався до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого Приймака Л.Я. та просив зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 11.08.2015 року та 09.09.2015 року і вчинити слідчі дії.

Ухвалою слідчого судді зобов`язано слідчого Тисменицького відділу ГУ НП в Івано-Франківській області Приймака Л.Я. провести слідчі дії вказані в клопотаннях ОСОБА_1 від 11.08.2015 року та 09.09.2015 року.

02.03.2017 року прокурором Тисменицької місцевої прокуратури Неміш В.Р. у кримінальному провадженні №0000162 допитано в якості свідка ОСОБА_5 .

Як вбачається із виписки №9621 із медичної карти ОСОБА_6 від 22.09.2017 року їй встановлено діагноз: гострий церебральний інсульт у лівій гемісфері головного мозку з вестибуло-атактичним синдромом, вираженим антено-цефалангічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст.ст.2, ризик 4 (дуже високий) ІХС. Дифузний кардіосклероз. Фібриляція передсердь, перманентна форма. СН ІІ А. ФК ІІІ. Цукровий діабет.

Згідно висновку експерта №036 від 27.09.2017 року на підставі даних матеріалів кримінального провадження №0000162 від 26.12.2012 року, медичних документів на ОСОБА_1 , 28.10.1945 року, з урахуванням поставлених запитань комісії судово-медичних експертів прийшла до підсумків, що у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: закрито черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забоєм м`яких тканинз травматичним набряком в висковій ділянці справа. Про наявність забою м`яких тканин з травматичним набряком свідчить відмічене ущільнення шкіри в висковій ділянці справа при огляді ОСОБА_1 16.03.2012 року в травматологічному відділенні Отинійської районної лікарні, яке в динаміці пройшло і при огляді його 18.04.2012 року судово-медичним експертом не відмічалося. Крім того на шкірі голови особливо у висковій ділянці справа, відмічені залишки землі. Закрита черепно - мозкова трама зі струсом головного мозку забоєм м`яких тканин з травматичним набряком у висковій ділянці справа утворилася від дії тупого твердого предмета може відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 16.03.2012 року, і відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи характер та розташування тілестих ушкоджень, дані матеріалів кримінального провадження, слід вважати, що вказані више тілесні ушкодження могли утворитися при падінні ОСОБА_1 з висоти власного росту на землю та ударі об тупий твердий предмет висковою ділянкою справа, де відмічені залишки землі, що не суперечить показам ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 стосовно падіння ОСОБА_1 . Не виключено, що в період падіння потерпілому був нанесений удар чи поштовх, які не залишили свідків. Крім того слід додати, що покази ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не падав на землю, не відповідають характеру описаному механічному утворенню тілесних ушкоджень.

Також із зазначеного висновку експерта вбачається, що перебування ОСОБА_1 на лікуванні тривалістю більше 21-го дня не відповідає характеру тілесних ушкоджень, пов`язане з обстеженням та лікуванням вказаних захворювань, і тому не може враховуватись в судово-медичних підсумках.

08.10.2017 року ОСОБА_1 звертався до керівника Тисменицької місцевої прокуратури Хими Р.Р. із клопотанням про вчинення слідчо-розшукових дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 року.

12.10.2017 року прокурором Тисменицької місцевої прокуратури Неміш В.Р. винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання потеріплого ОСОБА_1 від 11.10.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 року.

15.11.2017 року ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області скасовано постанову прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від 12.10.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання від 08.10.2017 р. потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 26.12.2012 р. Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні Неміша В.Р. розглянути клопотання від 08.10.2017 р. потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 р., та провести слідчі дії у місячний строк.

16.11.2017 року ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області скасовано постанову прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від 12.10.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання від 11.10.2017 р. потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 26.12.2012 р. Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні Неміша В.Р. розглянути клопотання від 11.10.2017 р. потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 26.12.2012 р., та провести слідчі дії у місячний строк.

Прокурором Тисменицької місцевої прокуратури Неміш В. листом від 25.01.2018 року надано відповідь ОСОБА_1 на його звернення щодо кримінального провадження №0000162, з якого вбачається, що по даному кримінальному провадженню проводиться оцінка отриманих доказів у сукупності з іншими встановленими фактами, після завершення якої буде вирішено питання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.

13.02.2018 року ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні Неміша В.Р. виконати ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2017 р. по розгляду клопотання від 08.10.2017 р. потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 26.12.2012 р., та провести слідчі дії у місячний строк.

Постановою заступника прокурора Івано-Франківскої області Вахітова Р.Ф. від 13.02.2018 року доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 16.12.2012 року за ч.1 ст.125 КК України слідчому управлінню Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області. Матеріали кримінального провадження та постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування для організації слідства направити заступнику начальника слідчого управління.

Із постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.02.2018 року вбачається, що у кримінальному провадженні за №0000162 призначено групу прокурорів у складі: прокурорів відділу прокуратури області Присяжнюка В.Я., Баландіної Ю.Ю., Балкового В.В., Романовськаого І.О.

Листом слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 21.02.2018 року Палія Д.М. повідомлено про те, що у зв`язку з тим, що даною ухвалою слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зобов`язав саме прокурора Неміша В.Р. вчинити слідчі дії, а від прокурора Неміша В.Р. не надходило жодних доручень у слідчий відділ СУ ГУ НП, виконати дану ухвалу не представляється можливим.

23.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до процесуального прокурора прокуратури Івано-Франківської області із клопотанням про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000162 від 16.12.2012 року.

Згідно супровідного листа начальника відділу прокуратури області від 26.02.2018 року клопотання голови ТзОВ АПФ «Іскра» Палія Д.М. про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було направлено для розгляду начальнику СВ СУ Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області.

Постановою слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. від 06.03.2018 року у клопотанні ОСОБА_1 від 23.02.2018 року відмовлено.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою на зазначену вище постанову слідчого від 06.03.2018 року .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 24.04.2018 року скасовано постанову слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. від 06.03.2018 року про відмову у задоволенні клопотання.

06.03.2018 року ОСОБА_4 звертався до начальника СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області з проханням надання інформації, що зроблено для виконання рішень суду, зазначених у клопотанні.

Як вбачається із листа слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 21.03.2018 року №3498/108/24-2018 ОСОБА_1 повідомлено про те, що ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зобов`язано саме прокурора Неміша В.Р. вчинити дії, а від прокурора Неміша В.Р. не надходило жодних доручень у слідчий відділ СУ ГУ НП, тому виконати дану ухвалу не представляється можливим.

Згідно витягу з ЄРДР сформованого в березні 2018 року реєстратором Сосяк Н.В. внесено відомості до ЄРДР за №0000162 за заявою ОСОБА_1 про вчинення злочину, предбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом, що 16.03.2012 року між головою Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Назаруком В.М. та головою товариства АПФ «Іскра» виник конфлікт в ході якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

30.03.2018 року слідчим СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області Сосяком Н.В. у кримінальному провадженні №0000162 від 26.12.2012 року допитані у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що підтверджується копіями протоколів допиту.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.05.2018 року зобов`язано слідчого СВ СУ ГУНП України в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.02.2018 року у встановлені строки та забезпечити виконання ухвал Тисменицького районного суду від 15.11.2017 року та від 13.02.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2018 року за зверненням слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. роз`яснено ухвалу слідчого судді від 15.11.2017 року, у частині зобов`язання проведення слідчих дій, вказавши, що за результатом розгляду клопотання від 08.10.2017 року потерпілого ОСОБА_1 про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000162 від 26.12.2012 року, зобов`язано провести необхідні слідчі дії з прийняттям відповідних процесуальних рішень.

Крім того, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.05.2018 року зобов`язано начальника СВ СУ ГУ НП в Івано-Франківській області Бойчука О.В. забезпечити виконання ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2017 року та від 13.02.2018 року.

Постановою заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 02.07.2018 року відсторонено слідчого розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Сосяка Н.В. від проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 розпочатого 26.12.2012 року. Призначено для розслідування зазначеного кримінального провадження старшого слідчого розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Семенюка Т.В.

Як вбачається із витягу з історії хвороби №1090 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділі Отинійської РЛ з 16.07. по 31.07.2018 року, встановлено діагноз ІХС: Стенокардія напруги, ФК-ІІІ. Кардіосклероз дифузний з порушенням ритму по типу ЕС. ХСН-ІІ А ст.ФК-ІІІ (І20.0х7).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.08.2018 року зобов`язано компетентних осіб ГУ НП України в Івано-Франківській області забезпечити виконання ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2017 року та від 13.02.2018 року, а компетентних осіб прокуратури Івано-Франківської області забезпечити процесуальний контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.10.2018 року зобов`язано компетентних осіб ГУ НП України в Івано-Франківській області забезпечити виконання ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2017 року та від 13.02.2018 року, а компетентних осіб прокуратури Івано-Франківської області забезпечити процесуальний контроль за виконанням судового рішення. Зобов`язано начальника СВ ГУ НП України в Івано-Франківській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08.10.2017 року, 06.06.2018 року і доручення прокуратури області від 02.10.2018 року у встановлені строки.

03.11.2018 року ОСОБА_4 звертався до Начальника СВ СУ ГУНП України в Івано-Франківській області з клопотанням про вчинення процесуальних дій.

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність начальника СВ СУ ГУНП України в Івано-Франківській області Бойчука О., яка полягає у порушенні порядку та строків при розгляді клопотання від 03.11.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано начальника СВ СУ ГУНП України в Івано-Франківській області Бойчука О. розглянути у порядку та строки визначені ст.220 КПК України клопотання ОСОБА_1 від 03.11.2018 року, поданого ним в рамках кримінального провадження №0000162 від 26.12.2012 року.

З довідки №131 від 22.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно хворіє та знаходиться на Д обліку у сімейного лікаря при АЗПСМ селища Отинія та в даний час перебуває на лікуванні стаціонару вдома. Діагноз: Стенокардія напруги, ФК-ІІІ. з дифузним з порушенням ритму по типу ЕС. ХСН-ІІ А ФК-ІІІ ЦДІІ тип с/в.

Із витягу з ЄРДР сформованого у 24.01.2019 року вбачаться, що 26.12.2012 року внесено відомості до ЄРДР за №0000162 за заявою ОСОБА_1 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.364 КК України (чинна до 04.06.2014 року).

24.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Івано-Франківської області з клопотанням про виправлення допущеної фальсифікації його відомостей занесених 26.12.2012 року в ЄРДР, із його повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення сільським головою Старокривотульської сільської ради Назаруком В.М. в процесі досудового розслідування кримінального провадження за №0000162 від 26.12.2012 року.

27.02.2019 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду зобов`язано компетентних осіб ГУ НП України в Івано-Франківській області та прокуратури Івано-Франківської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 24.01.2019 року, в порядку та спосіб, визначений ст.220 КПК України.

12.04.2019 року постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області Присяжнюка В.Я. про визначення територіальної підслідності у кримінальному провадженні №0000162 визначено підслідність за слідчим відділом Тисменицького відділу ГУНП в Івано-Франківській області.

28.08.2019 року при огляді у сімейного лікаря ОСОБА_1 встановлено діагноз: синдром емоційного виснаження. ІХС: Стенокардія напруги, ФК-ІІІ. Кардіосклероз дифузний з порушенням ритму по типу ЕС. ХСН-ІІ А ст.ФК-ІІІ, ЦД 2 тип.

Із виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1759/19 від 29.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: ситуативно зумовлений субдепресивний синдром з агрипнією.

З копії витягу з журналу реєстрації виїздів по станції швидкої та невідкладної меддопомоги м.Івано-Франківська від 07.11.2019 року вбачається, що згідно запису №109 від 18.10.2019 року до ОСОБА_1 було викликано швидку допомогу, встановлено діагноз синкопальний стан. Стан після втрати свідомості. Від госпіталізації відмовився.

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1397 від 05.11.2019 року ОСОБА_1 з 21.10.2019 року по 05.11.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Встановлено діагноз: цукровий діабет 2 тип середньої важкості, ст.субкомпенсації. ІХС: Стенокардія напруги, ФК-ІІІ. Кардіосклероз дифузний з порушенням ритму по типу ЕС. ХСН-ІІ А ст.ФК-ІІІ. Аортосклероз. Симптоматична гіпертензія. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст., змішана.

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В., слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП України в Івано-Франківській області з клопотанням про вчинення слідчих та процесуальних дій з метою виправлення допущеної службових підробок в процесуальних документах в процесі досудового розслідування кримінального правопорушення за №0000162 від 26.12.2012 року.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від 15.01.2020 року у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні №0000162 від 26.12.2012 року відмовлено.

Із витягу з ЄРДР сформованого у березні 2020 року вбачаться, що 26.12.2012 року внесено відомості до ЄРДР за №0000162 за заявою ОСОБА_1 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст.125 КК України.

Згідно довідки КНП «Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» №124 від 20.05.2020 року ОСОБА_6 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря в умовах лікування стаціонару дома з приводу: діагноз: ІХС. Стенокардія напруги ФК ІІІ. Кардіосклероз дифузний. Фібриляція передсердь постійна форма ХСН ІІБ ФК ІII. Гіпертонічна хвороба ІІ. (інсульт 2017р.)ГЛШ ст.2 р.4.ДЕ ІІІ Цукровий діабет ІІ тип, середньої важкості в стадії субкомпенсації. Сr молочної залози Т2N2M0. Потребує постійного стороннього догляду.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2020 року скасовано постанову прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від 15.01.2020 р. про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 13.01.2020 р. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 p. та зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні Неміша В.Р. розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 13.01.2020 р. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 26.12.2012 р., забезпечивши виконання ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2017 р., від 13.02.2018 р. та ухвал Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.05.2018 p., від 31.05.2018 р., 15.08.2018 р., від 22.10.2018 p.

07.07.2020 року прокурором у кримінальному провадженні прокурором Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області Неміш В.Р. винесено постанову про визначення підслідності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за сектором Тисменицького ВП ГУ НП в області.

14.07.2020 року ОСОБА_4 звертався до слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП України в Івано-Франківській області з клопотанням про вчинення слідчо-розшукових дій.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2020 року зобов`язано слідчого Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015 в порядку і строки, визначені ст. 220 КПК України та зобов`язано слідчого Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області виконати ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 у кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015.

28.09.2020 року прокурором Тименицької місцевої прокуратури Неміш В. дізнавачу СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області надано вказівки в порядку п.4 ч.1 ст.36 КПК України у кримінальному провадженні №0000218 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Із витягу з ЄРДР сформованого в 05.10.2020 року вбачаться, що 26.12.2012 року внесено відомості до ЄРДР за №0000162 за заявою ОСОБА_1 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст.125 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від 06.11.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 pоку змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом зловживання службовим становищем Старокривотульським сільським головою Назаруком В.М. з ч.2 ст.125 КК України на ч.1 ст.364 КК України; визначено підслідність кримінального провадження №0000162 від 26.12.2012 pоку за ч.1 ст.364 КК України за слідчим відділенням Тисменицького ВП ГУ НП в області.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2021 року відведено прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Неміша В.Р. від здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 p.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2021 року відведено слідчу СВ відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП (колишнього Тисмницького ВП) ГУНП України в Івано-Франківській області Гожу Д.Р. від проведення досудового розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000162 від 26.12.2012 p.

28.04.2021 року до ЄРДР за №0000041 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України.

Як вбачається з листа начальника управління обласної прокуратури Мігащука М. від 30.06.2021 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що Івано-Франківською обласною прокуратурою розглянуто його звернення, яке надійшло 14.06.2021 з Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Львові щодо можливого вчинення кримінального правопорушення та стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях. Встановлено, що СВ Коломийського РВП ГУНП в області з 27.05.2021 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 26.12.2012 за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень тa зловживання службовим становищем головою Старокривотульської сільської ради ОСОБА_11 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Також, з 27.05.2021 Коломийським РВП ГУНП в області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 25.04.2015 за ч. ч. 1, 3 ст. 185 КК України, за фактами розкрадання майна ТзОВ «АПФ «Іскра». Крім того, СВ Коломийського РВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000490 від 28.11.2019 за фактом службової недбалості ліквідатора Микитюка А.І. щодо розпорядження майном банкрута ТзОВ «АПФ «Іскра» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. На даний час досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває. Слідчим Василиком Р.П. вживаються заходи, спрямовані на повне, швидке, неупереджене дослідження обставин учинення кримінальних правопорушень, завершення досудового розслідування у найкоротший строк. Процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях здійснюється Коломийською окружною прокуратурою. Крім цього повідомлено, що Четвертим слідчим відділом ТУ ДБР розташованого у м. Львові розглянуто його звернення щодо можливих протиправних дій та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, заступником керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Павлівим P.I. Встановлено, що у його зверненні не наведено достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про конкретні факти вчинення вказаною особою кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України, у зв`язку з чим підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України не встановлено. Одночасно роз`яснено, що, згідно зі ст.ст. 303-307 КПК України, учасники кримінального провадження вправі оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду.

Як вбачається із довідки №179 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря при АЗПСМ селище. Із діагнозом: цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, ст.субкомпенсації. ІХС.Стенокардія напруги. ФК-ІІІ. Кардіосклероз дифузний. ХСН-ІІ А, ФК-ІІІ. Аортосклероз. Гіпертонічна хвороба з ускладненням. Ситуативно зумовлений субдепресивний синдром з агрипнією.

Як вбачається із довідки огляду сімейного лікаря від 06.12.2021 року ОСОБА_1 встановлено діагноз Т90 Інсулінозалежний цукровий діабет.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2021 року зобов`язано орган досудового розслідування в особі слідчого СВ Коломийського РВ ГУНП в Івано-Франківській області Василика Романа Петровича виконати : ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08 жовтня 2017 року про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року; ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 11 жовтня 2017 року про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року; ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року щодо виконання ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 15 листопада 2017 року про розгляд клопотання ОСОБА_1 від 08 жовтня 2017 року про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року; ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області віл 05 червня 2020 року щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 13 жовтня 2017 року про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року та від 13 жовтня 2018 року та слідчих суддів Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2018 року, від 31 травня 2018 року та від 22 жовтня 2018 року; ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2018 року щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23 лютого 2018 року про вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000162 від 26 грудня 2012 року та забезпечення виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року та від 13 лютого 2018 року; ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 травня 2018 року у кримінальному провадженні №0000162 віл 26 грудня 2012 року щодо забезпечення виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року та від 13 лютого 2018 року; ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 1 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року щодо забезпечення виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року та від 13 лютого 2018 року; ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 грудня 2012 року щодо забезпечення виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року та від 13 лютого 2018 року та ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року, від 31 травня 2018 року, 15 серпня 2018 року та від 27 лютого 2019 року, а також щодо розгляду клопотань ОСОБА_1 від 08 жовтня 2017 року, 06 червня 2018 року, 24 квітня 2019 року та доручення прокуратури Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року.

Із довідки з огляду сімейного лікаря від 10.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз К74 ІХС із стенокардією.

Із довідки з огляду сімейного лікаря від 14.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз К74 ІХС із стенокардією.

Листом заступника керівника обласної прокуратури Стефанець В. від 09.03.2022 року на запит ОСОБА_12 від 14.02.2022 року надано відповідь з приводу досудового розслідування кримінальних проваджень по яких він є потерпілим. В якому також зазначено, що на даний час досудове розслідування триває, вживаються заходи для перевірки обставин вчинення злочинів та завершення досудового розслідування у найкоротший строк. Неефективність здійснення досудового розслідування Коломийського РВП ГУНП в області на даний час не встановлена, тому підстав для зміни органу досудового розслідування та визначення підслідності у кримінальному провадженні за СУ ГУНП в області не вбачається.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.04.2022 року зобов`язано орган досудового розслідування в особі слідчого СВ Коломийського РВ ГУНП в Івано-Франківській області Василика Р.П. розглянути клопотання від 11 лютого 2022 року в порядку і строки визначені ст.220 КПК України про що повідомити ОСОБА_1 .

З листа заступника керівника обласної прокуратури Стефанець В. від 06.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_13 надано відповідь про розгляд звернення, яке надійшло з Офісу Генерального прокурора.

З довідки №53 від 13.05.2022 року виданої лікарем ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря при АЗПСМ селище Отинія. Встановлено діагноз: Цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, ст.субкомпенсації. IXC.Стенокардія напруги. ФК-III. Кардіосклероз дифузний ХСН-IIA, ФК-ІІІ. Аортосклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. Гіпертонічна хвороба з ускладненням. Ситуативно зумовлений субдепресивний синдром з агрипнією.

Із довідки огляду сімейного лікаря КНП «Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» від 13.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз Т90 Інсулінозалежний цукровий діабет.

Листом заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 23.05.2022 року повідмовлено начальника сектору правового забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області про стан досудового розслідування по кримінальних провадженнях №0000162, №0000218 та з інших питань.

Як вбачається із довідки огляду сімейного лікаря від 21.07.2022 року ОСОБА_1 звертався до сімейного лікаря із скаргами на коливання тиску, головний біль, біль в ділянці серця.

Із довідки з огляду сімейного лікаря від 15.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз К74 ІХС із стенокардією.

Із консультативного висновку спеціаліста від 21.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз органічний емоційно лабільний астенічний розлад F06.6.

Як вбачається із довідки огляду сімейного лікаря від 15.11.2022 року ОСОБА_1 звертався до сімейного лікаря із скаргами на коливання тиску, головний біль, головокружіння, швидку втому, біль в ділянці серця, біль в нижніх кінцівках, оніміння кінцівок, підвищений цукор, сухість в роті, тривожність. ОСОБА_1 встановлено діагноз: К87 Гіпертонія з ускладненням.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 17.10.2022 року.

Постановою старшого дізнавача СД Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Левицької Л.С. від 13.07.2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 26.12.2012 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2023 року постанову дізнавача СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Левицької Л.С. від 13.07.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 26.12.2012 року, скасовано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вимоги ст. 1167 ЦК України визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли така відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом завдання шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Спеціальні підстави відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 1176 ЦК України, характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльним посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю завдано шкоду, а на державу.

Згідно з правилами, передбаченими ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

В статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказано, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Положеннями ст. 3 Закону визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Підстави для відшкодування шкоди, зазначені позивачем є відмінними від тих, які передбачені у статтях 1 та 2 вказаного вище Закону.

Відомості щодо встановлення наявності у цьому спорі спеціальних підстав відповідальності, визначених у ч. 1 ст. 1176 ЦК України, не встановлені.

Тому відсутні підстави для відшкодування завданої шкоди в порядку, передбаченому Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, у редакції, чинній на час винесення слідчим суддею ухвал, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із частиною другою статті 307 КПК України, у редакції, чинній на час винесення слідчим суддею ухвал, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній.

Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

У пунктах 32, 60, 61, 66, 69, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зроблений висновок, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.07.2021 року справа № 646/7015/19.

Частинами 1,6 ст.28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження; кількості учасників провадження (потерпілих, свідків тощо); правової кваліфікації кримінального правопорушення; наявності на момент проведення досудового розслідування відомостей щодо конкретної особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення; характеру обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні; меж доказування; обсягу матеріалів досудового розслідувань, що об`єднані в одному провадженні; необхідності призначення експертиз, їх складності; обсягу та специфіки процесуальних дій, необхіднідності всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення, необхідності отримання міжнародної допомоги в рамках кримінального провадження тощо. Оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17,від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17 та інших.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Суд вважає, що позивачем доведено належними доказами факти тривалої бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування щодо проведення необхідної перевірки його заяви про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, прийняття слідчим рішень про закриття кримінального провадження без належного дослідження всіх обставин справи, чим дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою позивача ОСОБА_1 триває з 2012 року, що становить більше 10 років, у зв`язку з такою тривалістю кримінального провадження позивач був змушений відвідувати органи досудового розслідування та суду, звертатися з відповідними клопотаннями, що не входить до його звичайної діяльності та призвело до моральних страждань.

Суд вважає недоведеним, що дії відповідачів призвели до погіршення стану здоров`я позивача.

Суд погоджується з доводами відповідачів в частині того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Але не може погодитися з доводами інших відповідачів про відсутність доказів моральної шкоди, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, позивач обґрунтував моральну шкоду вимушеними змінами у його житті, внаслідок яких він мав постійно відвідувати органи поліції та суди, душевними стражданнями, погіршення емоційного стану.

Доводи відповідачів про те, що жодним судовим рішенням не встановлено бездіяльність відповідачів при проведенні досудового розслідування кримінального провадження є безпідставними, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є факт очевидного неефективного розслідування у розумні строки кримінального провадження, яке мало для позивача особливе значення, оскільки йдеться про притягнення до відповідальності особи, яка порушила права позивача, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи відповідачів щодо необгрунтованості та недоведеності позовних вимог позивачем.

Разом з тим, визначаючи розмір грошової компенсації, яка має бути стягнута на користь позивача, суд відзначає, що, у справі «Кабанова проти України» (заява № 17317/08, рішення від 15.10.2020), обставини якої є подібними до спірних правовідносин, Європейський суд з прав людини зробив висновок про відсутність ретельного і комплексного підходу до здійснення провадження на національному рівні та необґрунтовану тривалість такого провадження (п. 37) та присудив заявниці відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи практику Європейського суду, доведені позивачем факти завдання моральної шкоди, суд вважає, що достатньою сатисфакцією буде стягнення з Державного бюджету України на користь позивача у якості компенсації моральної шкоди 7000 грн. Такий розмір моральної шкоди, на переконання суду, є розумним та справедливим, тому суд задовольняє позовні вимоги частково.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунків, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 та у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 638/14007/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю прокуратури, органу досудового розслідування задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 моральну шкоду в розмірі 7000 ( сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2023 року