Справа № 641/7541/21
Провадження № 2/638/1120/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

за участю секретаря - Рєзніка І.П.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батьком дитини ОСОБА_3 шлюбу укладено не було, дитина з народження фактично проживає з матір`ю. Весь цей час вона перебуває на її повному утриманні. Батько грошей на потреби дитини не дає, постійного місця роботі не має. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Позивач неодноразово пропонувала відвідувати батьківські збори в дитячому садку, брати іншу участь у вихованні та утриманні. На прохання вивести дитину на відпочинок за кордон відповідає відмовою. На думку позивача вищезазначена обставина не дає в повному обсязі розвиватися дитині. Свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я доньки, не дбає про її інтереси. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. відсутність шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не виливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 150,157 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні. На даний час з 01.09.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №114 Харківської міської ради», за цей період часу дитину приводить та забирає з дошкільного закладу мати, яка завжди цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, приймає участь у різноманітних заходах закладу, пов`язаних з виконанням батьківських обов`язків. Догляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює позивач. Проте, відповіда, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та не бажає бути батьком своєї біологічної дитини.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 постановлено матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей по слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, передати за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харковавід 23.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 12.07.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, та просили суд задовольнити позов в повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи без участі відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надавав, відзиву на позов не направляв.

Третя особа, Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради свого представника до суду не направила, надала до суду письмові пояснення по справі, в яких не заперечувала проти задоволення позовних вимог, та просить розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування. Також, третя особа надала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 жовтня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком зазначений ОСОБА_3 , мати зазначена ОСОБА_1 .

Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_2 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач пояснила, що перебувала у шлюбних стосунках з ОСОБА_3 з 2016 року без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у місті Одеса у сторін народилась дитина. Відповідач з самого народження не приділяв уваги дитині. Не допомагав позивачу ні фізично, ні морально. Оскільки позивачу було тяжко виховувати та доглядати дитину одній, вона влітку 2019 року приїхала з дитиною до своєї матері.

Відповідно до відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради від 10.09.2021 за №01-10/536/0539-21, дитина ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває під наглядом фахівців КНП «МДП№1» ХМР з липня 2019 року. Станом здоров`я дитини та забезпеченням їй належного догляду опікується мати, ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №114 Харківської міської ради» від 14.09.2021 №01-52/53, ОСОБА_4 відвідує садок з 01.09.2021 (Наказ №141-в від 31.08.2021).

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку від 23.05.2023 №195 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто вказане питання. Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено: мати дитини - ОСОБА_1 , батько дитини - ОСОБА_3 . Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я доньки, матеріально не утримує. Згідно з інформацією адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 114, який відвідує малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період перебування дитини в закладі дошкільної освіти батько, ОСОБА_3 , жодного разу не приводив і не забирав дитину, не приймав участь в заходах, які проводилися в закладі, не цікавився освітньою діяльністю дитини, не спілкувався з вихователем чи іншими працівниками закладу. Вихованням дитини ОСОБА_4 займається мати, ОСОБА_1 , яка приводила, забирала, завжди цікавилась освітньо-виховним процесом, приймала участь в батьківських зборах, завжди спілкувалася з вихователем та адміністрацією. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №1», де малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває під наглядом фахівців закладу, з липня 2019 року, станом здоров`я дитини та забезпеченням їй належного догляду опікується мати, ОСОБА_1 . Згідно з інформацією Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Харкова громадянин ОСОБА_3 на військову службу за мобілізацією не призивався.

Департамент служб у справах дітей, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4 ..

Отже, матеріалами справи встановлено, що малолітня ОСОБА_4 мешкає разом з матір`ю, та остання опікується нею. Відповідач не цікавиться життям дитини та не бере участь у вихованні та утриманні.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 .. Остання повідомила суду, що два рази на тиждень відвідує позивача за місцем її проживання. Відповідач до дитини не приїжджає, не допомогає матеріально, не приділяє уваги донці ОСОБА_4 . Дитиною фактично займається позивач.

Також, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 (мати позивача), яка повідомила суду, що позивач та відповідач жили разом з 2016 року в місті Одеса, ОСОБА_8 приїжджала у гості до позивача та відповідача, допомогала у зв`язку з народженням ОСОБА_4 . У липні 2019 року, після розлучення, позивач переїхала жити до свідка. За цей час батько ОСОБА_4 ні разу не телефонував, не приїжджав до дитини, матеріальної допомоги не надавав. Незважаючи на те, що відповідач знав, де проживає дитини, він ні разу не проявив зацікавленість у житті дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (надалі Постанова) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яку застосовують національні суди, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 та доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, суду не надав.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом не встановлені обставини поважності причин нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, відсутність доказів з боку відповідача, суд, виходячи із інтересів неповнолітньої дитини, дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки.

Разом з цим, суд наголошує, що відповідно до положень ч.1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням повного задоволення позовних вимог суд покладає судовий збір на відповідачів в розмірі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.19, 141, 150, 164, 169 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12, 25 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей по слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Щепіхіна