Номер провадження 2/243/1090/2023
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

(Заочне)

13 листопада 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року» цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 20 жовтня 2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві ОСОБА_3 підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , оскільки проживала разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець , який постійно проживав разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Відповідач ОСОБА_2 не зверталася до нотаріуса з Заявою про прийняття спадщини, однак проживала разом з ОСОБА_3 на момент її смерті.

19 серпня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив претензію до Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, та 01 вересня 2020 року отримали відповідь.

09 квітня 2021 року до спадкоємця було направлено Лист - претензію до спадкоємців, однак ніяких дій виконано не було.

Станом на дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2011 року складає 22622,12 грн., яка складається з:

-3195,48 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту;

-7248,08 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

-12178,57 грн. нарахована пеня.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2011 року у розмірі 22622,12 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також судові витрати по справі у сумі 2270,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, проте надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час, та місце розгляду справи. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не скористалася. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

20 жовтня 2011 року ОСОБА_3 підписала Заяву та отримала кредит у розмірі 500,00 грн. на кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії картки до 31 липня 2015 року.

В подальшому, 01 березня 2014 року, кредитний ліміт збільшено до 3000,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2011 року, станом на 20 вересня 2016 має заборгованість 22622,12 грн., яка складається з:

- 3195,48 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту;

-7248,08 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

-12178,57 грн. нарахована пеня.

У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З актового запису про смерть № 1536, складеного 21 вересня 2016 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до повідомлення Першої Слов`янської державної нотаріальної контори від 16 лютого 2022 року № 452/01-16 та від 22 лютого 2022 року №518/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Проте, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Верховний Суд в своїй Постанові від 18 вересня 2019 року, ухваленої за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 640/6274/16-ц зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч. 2, 3 ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Водночас, у відповідності до положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.

Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Лише у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в Постановах від 13 березня 2019 року у справі № 360/1568/16-ц провадження №61-12563св18, від 19 червня 2019 року у справі № 286/2636/16-ц провадження №61-21016св18, від 04 липня 2019 року у справі № 320/5909/16-ц провадження № 61-30773св18.

Згідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 , протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявила про відмову від прийняття спадщини.

Відповідно до Довідки № 20-17/2-1157 від 27 червня 2023 року Відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25 липня 1986 року.

З копії паспорту, серія НОМЕР_2 , виданого громадянці України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25 липня 1986 року.

Також, з актового запису про смерть № 1536, складеного 21 вересня 2016 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дійсно з 25 липня 1986 року по день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлої ОСОБА_3 спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2020 року банк направив до Слов`янської державної нотаріальної контори Претензію кредитора, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак 25 серпня 2020 року Державним нотаріусом за вихідним номером 1713/01-16 претензію банку було повернуто, оскільки станом на 25 серпня 2020 року даних про прийняття спадщини в нотаріальній конторі не має та Заява банку надійшла після спливу шестимісячного строку.

У Постанові Верховного Суду України 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зроблено правовий висновок, що згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Аналогічні висновки щодо застосування положень ст.ст. 1281 та 1282 ЦК України викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі 522/407/15-ц (провадження № 14-53 цс 18).

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (Постанова ВС від 22.01.2020 № 306/2000/16-ц, провадження № 61-30819св18).

Так, відповідно до отриманої судом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , відсутні.

Таким чином, позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлої ОСОБА_3 , а відповідно відсутні відомості щодо вартості майна, в межах якого прийнята спадщина.

Дана обставина позбавляє права вимоги кредитора, тому позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 боргу спадкодавця у сумі 22622,12 грн. не підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки у задоволенні вимог позивача відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054, 1269, 1281, 1282 ЦК України, Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Агеєва