Провадження № 2-о/357/417/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В.П.,

секретар судового засідання - Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року представник заявника ОСОБА_1 (надалі за текстом - «Заявник») - адвокат Бєлоусов С.Г., звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

Заявник доглядала свою матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 у місті Донецьк Донецької області померла.

Після її смерті було отримано свідоцтво про смерть від 10.06.2023 року серії НОМЕР_1 , довідку про причину смерті №59 від 10.06.2023 року, а також виписку з медичної картки амбулаторного хворого.

Заявник поховала свою матір ОСОБА_2 , що підтверджується фото з місця поховання та свідоцтвом про поховання.

Отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, оскільки зареєструвати факт смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України - неможливо. Єдиним шляхом його отримання та захисту прав заявника є звернення до суду.

За таких обставин, посилаючись на приписи ст. 293,315-318 ЦПК України, Заявник просила встановити факт смерті встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Макіївка Донецької області, громадянки України, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьк Донецької області, Україна.

10.11.2023 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 34).

13.11.2023 року у судове засідання Заявник не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі та без участі її представника (а.с. 4).

13.11.2023 року у судове засідання представник заінтересованої особи - Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бєлоусов С.Г. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Заявник є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про розірванням шлюбу серії НОМЕР_6 (а.с. 22, 23, 24, 25).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 у місті Донецьк Донецької області померла. Після її смерті було отримано свідоцтво про смерть від 10.06.2023 року серії НОМЕР_1 , довідку про причину смерті №59 від 10.06.2023 року, а також виписку з медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 16, 17, 18-19).

Додатково факт смерті ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи: фото з місця поховання та договором про поховання та свідоцтвом про поховання (а.с. 20, 21).

Таким чином, надані представником Заявника докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини.

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, під час розгляду даної категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у відповідних справах, у тому числі - проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні приписів ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст.317 ЦПК України.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ст.7 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вказані норми матеріального та процесуального права України відповідають нормам міжнародного гуманітарного права у сфері захисту прав внутрішньо переміщених громадян. Заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки її вимоги обґрунтовані, не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації факту смерті її матері органом державної реєстрації актів цивільного стану України та для отримання свідоцтва про смерть.

На підставі викладеного та керуючись ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст.ст.293 ч.5, 315 п.8 ч.1, 317, 319, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Донецьк Донецької області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення у справі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_7 .

Третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): місцезнаходження: 09100, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 24. Код .

Повне судове рішення складено 13.11.2023 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя В. П. Цукуров