Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2043/23
Провадження № 2/553/2567/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Компанієць А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначено, що протягом тривалого часу позивач та відповідач, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувалось про те, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям.

Поряд з цим, позивач прохала стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а після досягнення ОСОБА_3 повноліття, стягувати у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, а після досягнення ОСОБА_4 повноліття, стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття та стягнути судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ткаченко А.В. не з`явились, але надали на адресу суду заяву в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 ат його представник - адвокат Жолонко О.В в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей визнають в повному обсязі, щодо розміру судових витрат прохали зменшити їх розмір до 2 000 грн. з урахуванням складеності справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 17 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 93. Шлюб укладено між сторонами вперше.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 12.111.2008 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 27.08.2019 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 16.09.2014 року).

Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Поряд з цим позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що неповнолітні діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В судовому засіданні відповідач не заперечував фактів встановлених судом, та не заперечував свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Поряд з цим, відповідач не оспорював заявлений позивачем розмір позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 являється батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 він зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Разом з цим, суд констатує, що заявлені аліменти на 3 (трьох) неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, підлягають стягненню до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Вимоги позивача про встановлення іншого розміру аліментів по досягненню найстаршою дитиною повноліття на даний час є безпідставними та передчасними, оскільки визначаються у встановленому законом порядку, а відтак не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що судовий збір, який був сплачений позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом в сумі 1073,60 грн., підлягає стягненню з відповідача у справі, що останнім визнавалось у письмовій заяві поданій на адресу суду.

Поряд з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ткаченко А.В. надано: копію договору про надання правової допомоги від 28 липня 2023 № Т-06/07/23; квитанцію про проведення оплати послуг адвокату відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.07.2023 року, Акт наданих послуг та виконаних робіт від 28.07.2023 року.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 7000,00 грн. суд виходить з такого.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню частково, з наступних підстав.

Так, згідно Акта виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 27.10.2023 року, та наданого на адресу суду Детального опису робіт та наданих послуг адвокатом Ткаченко А.В. по Договору № Т-06/07/23 від 28.07.2023 року, вказано, що адвокатом Ткаченко А.В. надано правову допомогу у виді:

- формування правової позиції у справі у кількості 1 година;

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень по справі -1 година;

- написання та подання до Ленінського районного суду м. Полтави позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей 2 години;

- написання та подання заяви до Ленінського районного суду м. Полтави клопотання про приєднання доказів 30 хв..

Позивачем з урахуванням наданих юридичних послуг адвокатом у рамках даної цивільної справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу на суму 7 000,00 грн., що не відповідає критерію розумності по відношенню до даної категорії справи, яка є нескладною, а також по відношенню до обсягу наданих адвокатом послуг, котрі не є змістовними, об`ємними та досить тривалими.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Прикладами рішень ВС, в яких суму заявлених витрат на професійну правничу допомогу було зменшено у зв`язку з невідповідністю вказаним критеріям, є:

?постанова КЦС ВС від 06.06.2019 по справі № 752/4513/17: витрати зменшено з 20 000 грн. до 5000 грн. з огляду на критерій необхідності подання відзиву на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, а також через те, що до опису послуг включено участь у судовому засіданні, якого не було, бо справа розглядалась без виклику сторін;

?постанова КГС ВС від 11.03.2021 по справі № 911/2681/19: витрати зменшено з 22 000 грн. до 11 000 грн., бо зустріч адвоката з представниками клієнта та обговорення з клієнтом напрямів підсилення правової позиції клієнта, на який затрачено 2 год. 00 хв., не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), відзив на касаційну скаргу обсягом 3 сторінки, на який адвокатом було витрачено 3 год. 00 хв. не є співмірним зі складністю справи, а засідання по справі тривало не 0,5 год, а 18 хв..

Витрати на професійну правничу допомогу на суму заявлену позивачем у сумі 7 000,00 грн., не відповідають критеріям розподілу судових витрат, на предмет реальності, співмірності та їх розумності з урахуванням складності справи, тому підлягають до часткового задоволення на суму 2000,00 грн., що є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів сплачену дише за вимогу про розірвання шлюбу, тому судовий збір у відповідності до ставок визначених ЗУ «Про судовий збір» у сумі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів, підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265ЦПК України, ст. 110-112 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 93 від 17.09.2005 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , залишити ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення усіма дітьми повноліття в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 3073,60 грн., що складаються з витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн., та сплаченого при звернення до суду судового збору у сумі 1073,60 грн..

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко