МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ________
Пр. №2-о/521/565/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою заінтересована особа: ОСОБА_2 , посилаючись на те, що он з 2014 року по 2018 рік перебував з ОСОБА_2 в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1841.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року шлюб між ними був розірваний.

Зазначав, що 16 вересня 2020 року відповідачка уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_3 .

05 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_4 було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З введенням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану ОСОБА_2 покинула територію України, та на сьогоднішній день перебуває на території Республіки Франція, де нею оформлено посвідку на тимчасове проживання.

Вказував, що у зв`язку з виїздом ОСОБА_4 за кордон, їх син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні та вихованні, тому він вважає, що є всі підстави вважати його таким, що самостійно виховує дитину, віком до 18 років, а саме сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стверджував, що мати дитини безпосередню участь у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає, понад рік знаходиться поза межами України.

Вказував, що у зв`язку із військовою агресією зі сторони Російської Федерації оголошено повну мобілізацію. Він є особою призовного віку, а відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Оскільки дитина знаходиться на його утриманні та він самостійно виховує сина, у нього виникла необхідність юридичного фіксування вказаного факту.

Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки безпосередньо впливає на його права й обов`язки та інтереси дитини, яка перебуває на його самостійному вихованні, при цьому він не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання дитини.

Посилаючись на вищевказані обставини, заявник просив суд встановити факт того, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та здійснює догляд за малолітнім сином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання (а.с. 27).

Заявник в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надав заяву про слухання справи за його відсутністю (а.с. 45).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надала заяву про слухання справи за її відсутністю (а.с. 47-48).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2014 року по 2018 рік перебували в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1841, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був розірваний (а.с. 12-13).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_3 . Що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 14).

05 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_4 було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.15-19).

З матеріалів справи вбачається, що з введенням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану ОСОБА_2 покинула територію України, та на сьогоднішній день перебуває на території Республіки Франція, де нею оформлено посвідку на тимчасове проживання.

Факт перетинання державного кордону ОСОБА_6 підтверджується листами Центра обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України від 15 вересня 2023 року (а.с. 34, 35, 37).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 листопада 2022 року до теперішнього часу навчається в Одеському ліцеї №38 Одеської міської ради, що підтверджується листом в.о. директора від 21 липня 2023 року №260 (а.с. 22).

Зі змісту вказаного листа вбачається, що під час навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеському ліцеї №38 Одеської міської ради, за період з 16 листопада 2022 року до теперішнього часу, безпосередню участь у його вихованні та навчанні бере його батько, ОСОБА_1 . Зазначене пояснюється тим, що мати учня перебуває у цей період за кордоном (а.с. 22).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання начальником Служби у справах дітей Нерубайської сільською радою, фахівцем із соціальної роботи КУ ЦНСП Ясківської сільської ради за заявою ОСОБА_1 були обстеженні умови проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У дитини є окрема кімната, є особистий кабінет для навчання та дозвілля, є планшет для уроків онлайн, речі та взуття за сезоном (а.с. 23-24).

З вказаного акту вбачається, що заявник та його син проживають за адресою: АДРЕСА_1 , хоча заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як убачається із заяви ОСОБА_1 , що оскільки він самостійно виховує дитину (дітей) віком до 18 років, то відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому доказів того, що заявнику вручено бойову повістку для прибуття до Районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою призову на військову службу під час мобілізації або відмовлено у відстрочці від призову на підставі того, що оспорюється факт самостійного виховання та догляду заявником за неповнолітньою дитиною, яке дає право на відстрочку від призову під час мобілізації в умовах воєнного стану, суду не надано.

Таким чином, судом установлено, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , породжує право заявника на отримання відстрочки від призову під час мобілізації, тобто виник спір про право, який може бути розглянутий в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз`яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, однією з умов встановлення факту в рамках окремого провадження є відсутність спору про право, тобто якщо встановлення такого факту підтвердить наявність чи відсутність саме неоспорюваних прав.

У постанові від 13 жовтня 2022 року у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином суд установив, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право на отримання заявником відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіком, що самостійно виховує дитину до 18 років.

За таких обставин, в силу ч. 6 ст. 294 ЦПК України заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 257, 258, 259, 260, 261, 293, ч. 6 ст. 294, ст. 315-319, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 15 днів апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 10 листопада 2023 року.

Суддя: О.М. Сегеда