Провадження № 2/357/3074/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати КП БМР "Білоцерківтепломережа" виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість за період до 04 червня 2021 року в сумі 14161,62 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, в кінці червня 2022 року був змінений власник особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 в КП БМР «Білоцерківтепломережа». Відповідно до договору дарування від 04.06.2021 власником квартири є ОСОБА_1 , борг за надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, який обліковувався за попереднім власником особового рахунку ОСОБА_2 , тепер обліковується за новим власником рахунку ОСОБА_1 . Таке становище порушує права позивача як власника, оскільки означений борг стосувався попереднього власника особового рахунку ОСОБА_2 , а відповідач в добровільному порядку здійснити виключення боргу з обліку по особовому рахунку нового власника не бажає. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири в період часу до 04.06.2021, тобто до укладення договору дарування квартири.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

05 жовтня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Базюченко А.О. про те, що у разі задоволення позову позивача його стороною протягом п`яти днів будуть подані докази понесених судових витрат на розгляд цивільної справи.

05 жовтня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи ОСОБА_2 , в яких вона підтримала заявлені позивачем вимоги та просила задовольнити їх повністю.

31.10.2023 на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_3 , в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки посилання позивача, що обрахунок боргу за новим власником особового рахунку суперечить чинному законодавству України та порушує його права як споживача означеної послуги є недоцільним, адже квартира АДРЕСА_2 , починаючи з 10.10.1997 року належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 1/3 частка квартири, ОСОБА_4 1/3 частка та ОСОБА_1 1/3 частки квартири, згідно Свідоцтва про право власності на житло та вказує, що відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається обов`язок утримання майна. Позивач весь час був співвласником квартири АДРЕСА_2 і в свою чергу не в повному обсязі вносив оплату за надані послуги теплопостачальної організації, звідки і взялась наявна заборгованість. Просить поновити пропущений строк для подачі відзиву, посилаючись на введення воєнного стану на території України, наявного ризику для життя та здоров`я та визнати поважними причини пропуску встановленого процесуального строку.

31.10.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_5 , в якій просив відмовити відповідачу в поновленні пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву та задовольнити позов. Вказав, що факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строків, а підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого строку. Представник позивача відхиляє доводи представника відповідача та вказав, що позивач згідно договору дарування жодним чином не зобов`язувався сплатити борг попереднього власника особового рахунку і квартири. Вважає, що обрахунок боргу за новим власником особового рахунку суперечить чинному законодавству України та порушує права позивача як споживача означеної послуги. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд встановить, щ він не брав на себе обов`язку їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем подано відзив, а позивачем відповідь на відзив, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 1997 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 (1/3 частка) та членам її сім`ї ОСОБА_4 ( 1/3 частка) та ОСОБА_1 (1/ 3 частка).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 1/2 квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування квартири 04 червня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак А.П. (а.с. 12-13).

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2018 року в задоволенні позову КП БМР «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 серпня 2005 року по 01 липня 2018 року відмовлено.

Згідно квитанцій за сплату послуг з теплопостачання за червень 2022 року, липень 2022 року та липень 2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 станом на 01.07.2022 наявна заборгованість в розмірі 14161,62 грн. (а. с. 16-17).

ОСОБА_1 звернувся до КП БМР «Білоцерківтепломережа» із заявою про проведення перерахунку та не проставляння борг в розмірі 14088,7 грн. в квитанціях про оплату послуг з теплопостачання, оскільки заявник, як новий власник квартири, до цього боргу не має відношення (а.с.18).

У відповідь на заяву КП БМР «Білоцерківтепломережа» повідомили, що списання зазначеної заборгованості не є можливим, так як жодним діючим законодавчим актом України, списання заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги для населення не поставлено в обов`язок підприємства. Разом з тим, зазначили, що дана сума обліковується на особовому рахунку за вказаною адресою за попереднім власником квартири, і вимогу щодо її сплати до ОСОБА_1 підприємство не ставить (а.с.19).

Щодо поновлення пропущеного відповідачем процесуального строку на подання відзиву суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду від 08 грудня 2022 року в справі № 990/102/22 строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів)

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на подання відзиву.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. в свою чергу п. 5 частини 2 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.67,68 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) квартири зобов`язаний щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Як вбачається з свідоцтва про право власності від 10 жовтня 1997 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності, в тому числі й ОСОБА_1 в розмірі 1/3. Згідно договору про дарування від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 став власником усієї квартири. Вказане свідчить про те, що позивач будучи співвласником квартири з 10 жовтня 1997 року, мав обов`язок утримувати належне йому майно, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги. Суд вважає, що відсутні підстави для виключення боргу з обліку особового рахунку № НОМЕР_1 , оскільки з 04 червня 2021 в ОСОБА_1 лише збільшилась частка в праві власності з 1/3 до 1, а тому не можливо вважати, що позивач набув у власність квартиру з моменту укладання договору дарування.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживачів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», , юридична адреса: 09109, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Мережна, будинок 3.

Третя особа: ОСОБА_2 . Місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя М. М. Бебешко