Справа № 278/2331/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою, поданою адвокатом Могильницькою Іриною Михайлівною в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предсета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зареєстрований в реєстрі за № 2604, про стягнення з нього ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 5832196,69 грн.

Вважає, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений із порушенням діючого законодавства України та за відсутності доказів безспірності заборгованості. Зазначає, що жодних нотаріально посвідчених договорів з ПАТ КБ «Приватбанк» не укладав та не виступав поручителем за такими договорами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, оскільки позивач свої вимоги не підтвердив відповідними доказами; вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи позивача є нікчемними; нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог Закону (а.с. 39-42).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила про відсутність безспірності заборгованості, оскільки на розгляді Житомирського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа № 295/6735/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з заборгованості за кредитним договором; стверджувала, що кредитний договір у зазначеній справі № 295/6735/23 та у справі, що наразі розглядається, один і той самий; зауважила, що її довірителю не спрямовувалось жодної вимоги від АТ КБ «Приватбанк» (у межах вчинення виконавчого напису) про повернення заборгованості.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та договір іпотеки; враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку банку не повернуті та договори досі чинні, а отже у кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі і на примусове стягнення боргу у будь-який час. Зауважив, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено на договорі іпотеки, який є нотаріально посвідчений, відтак посилання сторони позивача як на підставу для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, який не підлягає до виконання, є голослівним.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

20.08.2022 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZRZ0G107324017 строком до 19.08.2037 року (а.с. 47-49).

Договір нотаріально не посвідчений.

Цього ж дня, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № ZRZ0G107324017 в забезпечення виконання зобов`язань за вище вказаним кредитним договором (а.с. 56-57).

20.08.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 також укладено кредитний договір № ZRZ0G207324017 строком до 19.08.2037 року (а.с. 51-53).

Договір нотаріально не посвідчений.

За змістом копії виконавчого напису, вчиненого 05.09.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., який зареєстровано в реєстрі за № 2604 (а.с. 118), його вчинено на підставі договору іпотеки № ZRZ0G107324017, посвідченого 20.08.2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

При цьому, в оскаржуваному виконавчому написі вказується, що стягнення з ОСОБА_1 проводиться за період з 20.08.2007 року по 21.05.2019 року, загальна сума заборгованості становить 5832196,69 грн.

03.02.2022 року державним виконавцем Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Крученюком А. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 2604, виданого 05.09.2021 року (а.с. 120).

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. листом № 285/01-16 від 12.06.2023 року (а.с. 70) повідомила, що належним чином завірені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено 05.09.2019 року за р. № 2604 не має можливості надати, оскільки згідно акту від 03.01.2023 року № 10 схваленого протоколом засідання ЕК Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 31.03.2023 року № 4, про вилучення для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду, копії виконавчих написів та документів, на підставі яких вони вчинення за 2019 рік було знищено.

На підтвердження зазначеного приватним нотаріусом надано копію такого акта № 10 від 03.01.2023 року (а.с. 71-78).

Разом з тим, ухвалою суду від 14.08.2023 року (а.с. 93-94) було витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено 05 вересня 2021 року виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" грошових коштів, в тому числі і копію виконавчого напису.

Однак, станом на день розгляду справи 25.10.2023 року вимоги ухвали суду від 14.08.2023 року АТ КБ «Приватбанк» залишились не виконаними.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14, від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, від 02 липня2019 року у справі № 916/3006/17.

Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, у редакції, діючій на час вчинення спірного виконавчого напису, для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення виконавчого напису.

Проте, на глибоке переконання суду, приватним нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості (зворот. а.с. 115-117) та на підставі нотаріально засвідченого договору іпотеки (а.с. 106-107).

Доводи представника позивача щодо безспірності заборгованості, з посиланням на те, що кредитний договір даній справі та договір у справі № 295/6735/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з заборгованості за кредитним договором - один і той самий, не знайшли свого підтвердження, оскільки з судом встановлено, що предметом розгляду цивільної справи № 295/6735/23 є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № ZRZ0G207324017, тоді як в межах розгляду даної справи виконавчий напис нотаріуса вчинявся на підставі договору іпотеки № ZRZ0G107324017, який в свою чергу був укладений в забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № ZRZ0G107324017.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи позивача щодо порушення іпотекодержателем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», виходячи з наступного.

Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1073,60 грн судового збору.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву, подану адвокатом Могильницькою Іриною Михайлівною в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.09.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 2604, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д заборгованості у сумі 222444 долари США 76 центів, що за курсом НБУ станом на 21.05.2019 року становить 5832196,69 грн.

Стягнути з відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.11.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік