КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Трушківської Лесі Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте», Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним в частині договору про відступлення права вимоги, та визнання відсутнім права на стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Трушківську Л.В. звернулась до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте», ПАТ «Родовід Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати недійсним договір № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» в частині відступлення права вимоги до позивача в розмірі 21715788,39 грн, а також визнати відсутнім у ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» права на стягнення із позивача коштів в розмірі 21715788,39 грн, набуте на підставі договору № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте».

В обґрунтування позову зазначено, що ВАТ «Родовід Банк» вступило в 2009 році у відносини оренди приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як орендар, із ТОВ «РЕД», як орендодавцем, що діяло на підставі договору комісії в інтересах ОСОБА_2 18.02.2009 року між ТОВ «РЕД» та АТ «Родовід Банк» було укладено договір оренди нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , а також сторони підписали 25.02.2009 року акт приймання-передачі нежитлового приміщення, площею 5225,8 кв.м. 21.05.2009 року на підставі договору дарування ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 будинок, та за договором оренди від 03.09.2009 року відбулась заміна сторони, на користь якої мала сплачуватись орендна плата із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В період із 04.09.2009 р. по 04.03.2010 р. за договором оренди від 18.02.2009 року банк сплатив на користь позивача орендну плату в сумі 18458420,12 грн.

Позивач вказує, що в березні 2010 року банк без попередження припинив сплачувати орендну плату за договором оренди від 18.02.2009 року, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду із позовом про розірвання цього договору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року у справі № 2-2207/12, позов ОСОБА_1 до АТ «Родовід Банк» було задоволено та розірвано договір оренди нежитлових приміщень від 18.02.2009 року.

При цьому, позивач вказує, що банк неодноразово намагався визнати вказаний договір недійсним в судовому порядку. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року у справі № 2-10982/11, позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «РЕД» про визнання недійсним договору оренди від 18.02.2009 року, визнання недійсними додаткових угод до договору оренди від 18.02.2009 року, стягнення коштів, було залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.09.2012 року, зазначене рішення суду було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.11.2012 року, у відкритті касаційного провадження у вказаній справі було відмовлено.

Аналогічні вимоги АТ «Родовід Банк» заявив до позивача 12.02.2014 року, та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, було задоволено позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «РЕД», та визнано недійсним з моменту укладенні попередній договір від 03.04.2007 року, договір оренди від 18.02.2009 року, застосовано наслідки недійсності правочину за договором оренди від 18.02.2009 року, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Родовід Банк» кошти в сумі 18458420,12 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, будо скасовано, та ухвалено нове рішенням, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.08.2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року було скасовано, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, було залишено без змін.

Крім того, позивач вказує, що в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа за позовом ТОВ «РБ Капітал-Груп» до АТ «Родовід Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання включити до ліквідаційної маси АТ «Родовід Банк» майно (майнові права) в розмірі 16152947,40 грн, які були безпідставно перераховані банком впродовж липня 2009 - березня 2010, як орендну плату на рахунки ОСОБА_1 згідно попереднього договору від 03.04.2007 р. та договору оренди від 18.02.2009 року. Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі № 910/17897/19, провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім того, позивач вказує, що АТ «Родовід Банк» в кримінальному провадженні № 1-1710/11 було заявлено цивільний позов про стягнення майнової шкоди із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , однак обвинувальний вирок відносно, останньої, відсутній. Позивач вказує, що на підставі постанови Правління НБУ від 25.02.2016 року № 107 «Про віднесення АТ «Родовід Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 25.02.2016 року № 261 «Про запровадження тимчасової дирекції адміністрації в АТ «Родовід Банк» та делегування тимчасового адміністратора банку».

Так, зазначеним рішенням розпочато процедуру виведення АТ «Родовід Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. В подальшому було розпочато процедуру ліквідації зазначеного банку, та призначено уповноважену особу на ліквідацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.05.2018 року № 1454 було затверджено акт про формування ліквідаційної маси АТ «Родовід Банк» станом на 01.04.2018 року.

Позивач вказує, що вимоги до позивача у розмірі 21715788,39 грн було неправомірно включено до ліквідаційної маси АТ «Родовід Банк», так як на момент включення вони не були документально підтверджені. Позивач неодноразово зверталась до банку та фонду з проханням виключити з ліквідаційної маси право вимоги до позивача, однак, зазначені установи відмовляли в задоволенні її звернень. За результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) АТ «Родовід Банк», оформлених протоколом електронних торгів № GFD001-UA-468 від 25.10.2021 року, між АТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Мотус Анте» було укладено договір № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року.

Позивач вказує, що включення у ліквідаційну масу банку активу непідтвердженої дебіторської заборгованості у вигляді права вимоги до позивача та відсутність на неї прав у первісного кредитора на час продажу на електронному аукціоні, порушують права позивача. Остання, вказує, що зазначений договір відступлення права вимоги відбувся щодо неіснуючої вимоги до позивача.

Станом на час укладення цього договору банк не мав належного підтвердження права вимоги до позивача в сумі 21715788,39 грн, а відтак передача цього права, та, відповідно, його прийняття правонаступником, є безпідставним, що свідчить про наявність підстав для визнання в частині оспорюваного договору недійсним, та визнання відсутнім у ТОВ «ФК «Мотус Анте» права на стягнення із позивача зазначеної заборгованості. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат Трушківська Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 повністю.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у АТ "Родовід Банк" було відсутнє спірне право вимоги позивача на момент укладення оспорюваного договору № 15 про відступлення права вимоги 19.11.2021 року ТОВ "ФК "Мотус Анте", оскільки постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року по справі № 761/4147/15-ц було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову АТ "Родовід Банк".

При цьому позивач вбачає неповне з`ясування обставин висновках суду першої інстанції про наявність відповідного права вимоги АТ "Родовід Банк" про правомірність включення спірних вимог до складу ліквідаційної маси банку.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта вказувала на те, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року у справі № 758/3745/17 ухвалено щодо ОСОБА_3 як службової особи АТ «Родовід банк» та не стосується умов орендних правовідносин ОСОБА_1 та АТ «Родовід банк», не підтверджує існування заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Родовід банк» за договором оренди від 18.02.2009 року.

Представник скаржника вказувала, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надав оцінку вироку Подільського районного суду міста Києва у справі №758/3745/17 від 06.04.2017р. як документальному обґрунтуванню для включення до ліквідаційної маси банку права вимоги за договором оренди від 18.02.2009 року до ОСОБА_1 та яким чином зазначений вирок підтверджує зобов`язання ОСОБА_1 повернути орендні платежі банку за обставин, що договір оренди від 18.02.2009 року не визнаний судом недійсним, відсутнє рішення суду про стягнення орендної плати за договором з ОСОБА_1 та відсутній вирок щодо ОСОБА_1 ..

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначала також те, що на момент включення до ліквідаційної маси АТ «Родовід банк» права вимоги до ОСОБА_1 , реалізації її на торгах та укладення договору № 15 відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, такого права вимоги в цілому до ОСОБА_1 не існувало, так як воно не підтверджувалось належними документами.

Вказувала на те, що затвердження змін до ліквідаційної маси АТ «Родовід банк» та включення до ліквідаційної маси сплачених АТ «Родовід банк» ОСОБА_1 орендних платежів за договором оренди від 18.02.2009 року мало б відбутись після ухвалення постанови Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду від 31.08.2022 року у справі №761/4147/15-ц, якою залишено без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.08.2020 року про визнання недійсним договору оренди від 18.02.2009 року, укладеного між АТ «Родовід банк» та ОСОБА_1 та застосування наслідків його недійсності.

Тому представник апелянта вважає, що дебіторська заборгованість ОСОБА_1 включена до ліквідаційної маси АТ «Родовід банк» 09.09.2020 року передчасно, на підставі припущень у майбутньому довести недійсність договору оренди від 18.02.2009 року. Заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ «Родовід банк» за договором оренди від 18.02.2009 року та зобов`язання її сплатити у ОСОБА_1 не існувало станом на 09.09.2020 року (дату внесення змін до ліквідаційної маси), станом на 25.10.2021 року (дату проведення торгів) та станом на 19.11.2021 року (дату укладення договору №15 відступлення права вимоги).

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо формування та внесення змін до ліквідаційної маси банку, на переконання позивача, право вимоги до позивача у розмірі 21 715 788,39 грн неправомірно включене до ліквідаційної маси АТ "Родовід банк", так як на момент включення документально не було підтверджено.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні безпідставно зробив висновок про те, що позовна вимога про визнання відсутнім у ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» права на стягнення коштів є похідною від вимоги про визнання недійсним договору №15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року. Представник апелянта вважає, що розглядаючи вимогу про визнання відсутнім права на стягнення, суду мав би з`ясувати окремо обставини набуття первісним кредитором права вимоги до ОСОБА_1 (стягнення перерахованої орендної плати), існувало таке право на момент переходу до нового кредитора, обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора. Вважає, що з`ясування таких обставин не може обмежуватись виключно встановленням факту укладення договору № 15 про відступлення права вимоги за яким відбулась зміна кредитора.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказувала на те, що у позовній заяві не заявлена окрема вимога про визнання недійсним результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) АТ «Родовід банк», що відбулись 25.10.2021р., а саме лоту № GLЗN120757 в частині дебіторської заборгованості до ОСОБА_1 за договором оренди від 18.02.2009 року, та недійсним протоколу електронних торгів (аукціону) №GFD001-UА-468 від 25.10.2021 року. Тому представник апелянта вважає, що висновок суду, що торги відбулись у відповідності до вимог закону та при належному оформленні їх результатів зроблено місцевим судом з виходом за межі позовних вимог, з власної ініціативи та, ймовірно, з метою надання цим обставинам преюдиційного значення.

06 вересня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Фінансова компанія "Мотус Анте", в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

03 жовтня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає, що оскаржуване рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року є законним і обгрунтованим. Вважає також, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, будь-яких порушень норм процесуального права судом першої інстанції не допущено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, та доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про недійсність в частині оспорюваного правочину, а також, які б підтверджували наявність порушеного права позивача укладенням оспорюваного договору, а тому суд першої інстанції вважав позовні вимоги в частині визнання договору № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» в частині відступлення права вимоги до позивача в розмірі 21715788,39 грн, безпідставними, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним в частині оспорюваного договору, а відтак відсутні підстави для задоволення позовної вимоги, яка є похідною, про визнання відсутнім у ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» права на стягнення із позивача коштів в розмірі 21715788,39 грн, набуте на підставі договору № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Встановлено, що 03.04.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного з ЗАТ «ЄФРБ», було укладено попередній договір, відповідно до умов даного попереднього договору сторони зобов`язалися укласти договір оренди приміщень, що розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , протягом одного року після їх введення в експлуатацію та проведення оздоблюваних робіт «під ключ».

При цьому, згідно з п. 4 попереднього договору сторони погодили, що основними умовами основного договору оренди є: цільове використання - для здійснення статутної діяльності орендаря, розмір щомісячних платежів буде сплачуватись щомісячно в розмірі 610,0 грн. за 1 кв.м. з урахуванням індексації, площа об`єкту не менше 5000 кв.м., порядок амортизаційних відрахувань, ціна об`єкту - визначається незалежним експертом на момент укладання основного договору.

Між ЗАТ «ЄБРФ» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу адміністративного будинку з влаштуванням паркінгу від 19.12.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пилипенко О.Ю., зареєстрований за № 133, відповідно до якого ПАТ «ЄБРФ» відчужило ОСОБА_2 будинок з влаштуванням паркінгу, позначений під літерою «А» загальною площею 6124,40 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

22.12.2008 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено додаткову угоду № 1 до попереднього договору, відповідно до якої сторони домовилися викласти п. 4 попереднього договору в новій редакції. Сторони визначили, що згідно основного договору об`єктом оренди мають бути офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площа об`єкту 5225,8 кв.м., строк основного договору - два роки і одинадцять місяців з дати укладання основного договору, розмір щомісячної орендної плати становить 500,50 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м. об`єкту оренди.

У зв`язку із укладенням договору купівлі-продажу від 19.12.2008 року та, беручи до уваги, що між ЗАТ «ЄБРФ» та ТОВ «РЕД» було укладено договір комісії від 14.09.2006 року (згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені за рахунок комітента здійснити дії щодо укладання договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ЗАТ «ЄБРФ» (первісний комітент) та ОСОБА_2 (комітент) було укладено договір від 26.12.2008 року, відповідно до якого ЗАТ «ЄБРФ» передав, а ОСОБА_2 прийняла всі права та обов`язки за договором комісії від 14.09.2006 року

18.02.2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено договір оренди, відповідно до п. п. 1.1., 1.2 якого ТОВ «РЕД» (орендодавець) зобов`язався передати ВАТ «Родовід Банк» (орендареві), а ВАТ «Родовід Банк» (орендар) зобов`язався прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 5225,8 кв.м.

25.02.2009 року було складено акт приймання-передачі до договору оренди, підписаний представниками ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», за яким сторони підтвердили передачу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

21.05.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_2 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений на плані літерою «А», загальною площею 6124,40 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

21.05.2009 року було укладено договір комісії між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (комітент), відповідно до якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені та за рахунок комітента здійснити дії по належному оформленню прав комітента у відносинах з орендарем ВАТ «Родовід Банк» щодо споруди, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в тому числі по оплаті орендних платежів. За умовами договору, комітент був проінформований комісіонером про укладання договору оренди із ВАТ «Родовід Банк» та про передачу споруди по акту приймання-передачі, а також комітент був згоден з умовами договору оренди.

Позивач вказував, що в період із 04.09.2009 року по 04.03.2010 року за договором оренди від 18.02.2009 року банк сплатив на користь позивача орендну плату в сумі 18458420,12 грн.

Однак, в березні 2010 року банк без попередження припинив сплачувати орендну плату за договором оренди від 18.02.2009 року, в зв`язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду із позовом про розірвання цього договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року у справі № 2-2207/12, позов ОСОБА_1 до АТ «Родовід Банк» було задоволено та розірвано договір оренди нежитлових приміщень від 18.02.2009 року, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «РЕД», правонаступником якого є ОСОБА_1 .. Зобов`язано ПАТ «Родовід Банк» повернути ОСОБА_1 нежитлові приміщенні, загальною площею 5225,8 кв.м., які розташовані в адміністративному будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом підписання акту приймання-передачі зазначеного нерухомого майна протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.04.2011 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року було змінено, та виключено з резолютивної частини рішення зобов`язання ПАТ «Родовід Банк» підписати акт приймання-передачі зазначеного нерухомого майна протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, в решті рішення суду було залишено без змін.

Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-10982/11 за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «РЕД» про визнання недійсним договору оренди від 18.02.2009 року, визнання недійсними додаткових угод до договору оренди від 18.02.2009 року, та стягнення коштів.

За результатами розгляду зазначеної справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року у справі № 2-10982/11, позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «РЕД» про визнання недійсним договору оренди від 18.02.2009 року, визнання недійсними додаткових угод до договору оренди від 18.02.2009 року, стягнення коштів, було залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.09.2012 року, зазначене рішення суду було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.11.2012 року, у відкритті касаційного провадження у вказаній справі було відмовлено.

Поруч із цим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, було задоволено позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «РЕД». Визнано недійсним з моменту укладення попередній договір від 03.04.2007 року, договір оренди від 18.02.2009 року, застосовано наслідки недійсності правочину за договором оренди від 18.02.2009 року, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Родовід Банк» кошти в сумі 18458420,12 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, було скасовано, та ухвалено нове рішенням, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Однак, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.08.2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року було скасовано, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц, було залишено без змін.

Також судом встановлено, що в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа № 910/17897/19 за позовом ТОВ «РБ Капітал-Груп» до АТ «Родовід Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання включити до ліквідаційної маси АТ «Родовід Банк» майно (майнові права), в т.ч. в розмірі 16152947,40 грн, які були безпідставно перераховані банком впродовж липня 2009 року - березня 2010 року, як орендну плату на рахунки ОСОБА_1 згідно попереднього договору від 03.04.2007 року та договору оренди від 18.02.2009 року.

Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі № 910/17897/19, провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позивач вказує, та судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 грудня 2017 року № 811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 грудня 2017 року № 5455 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Родовід Банк» з 20 грудня 2017 року до 19 грудня 2019 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1936 від 10 листопада 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк», яким продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «Родовід Банк» провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцеву А.Ю. до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 19 квітня 2022р. за № 250 «Про деякі питання ліквідації АТ «Родовід Банк» відкликано повноваження ліквідатора АТ «Родовід Банк», делеговані Караченцеву А.Ю. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 10 листопада 2020 року № 1936 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк».

Таким чином, з 22 квітня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк» здійснюються Фондом безпосередньо.

Крім того, судом встановлено, що за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) АТ «Родовід Банк», оформлених протоколом електронних торгів № GFD001-UA-468 від 25.10.2021 року, між АТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Мотус Анте» було укладено договір № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року.

Відповідно до пункту 1 договору про відступлення та пункту 11 додатку № 1 до договору про відступлення ПАТ «Родовід Банк» відступив на користь TOB «ФК «Мотус Анте» (новий кредитор) права вимоги до ОСОБА_1 за договором б/н від 18.02.2009 року оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 21 715 788 грн 39 коп..

Пунктом 2 договору про відступлення визначено, що TOB «ФК «Мотус Анте» набуває усі права, які належали ПАТ «Родовід Банк» у день укладення договору про відступлення, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком коштів, відповідно до пункту 4 цього договору.

TOB «ФК «Мотус Анте» повністю розрахувався за активи (майно) придбані за результатами аукціону, оформленого протоколом електронних торгів № GFD001-UA- 468 від 25.10.2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року, у справі № 761/4147/15-ц, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» про залучення правонаступника, видачу виконавчого листа, заміну стягувача правонаступником, було задоволено частково. Залучено до участі у цивільній справі № 761/4147/15-ц, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Мотус Анте», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк». В іншій частині заяви було відмовлено.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали суду вбачається, що суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що 19.11.2021 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» стало правонаступником всіх прав ПАТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) за договором б/н від 18.02.2009 року оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, права вимоги сплати коштів в сумі 21715788,39 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22.12.2022 року, було залишено без змін.

Зі змісту зазначеної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд, враховуючи факт того, що постановою Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 761/4147/15-ц постанову Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року було скасовано, та залишено без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.08.2020 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 18 458 420 грн 12 коп., а тому наявні правові підстави для залучення у даній справі в якості правонаступника ПАТ «Родовід Банк» - ТОВ «ФК «Мотус Анте».

Крім того, судом було зазначено про те, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.08.2020 року у справі № 761/4147/15-ц набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, що гарантовано статтею 129-1 Конституції України.

Окремо варто вказати на те, що в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Родовід Банк», в якому просила суд: визнати незаконним рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1626 від 09 вересня 2020р. про внесення змін до ліквідаційної маси ПАТ «Родовід Банк» та затвердження акту формування ліквідаційної маси (зі змінами) станом на 01 квітня 2018р., з урахуванням змін 14 серпня 2020р., в частині включення до ліквідаційної маси ПАТ «Родовід Банк» права вимоги до позивачки, за договором оренди від 18 лютого 2009р., укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ТОВ «РЕД», балансовою вартістю 21715788,39 грн., оціночною вартістю активу 2475600,00 грн.; а також зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виключити із ліквідаційної маси ПАТ «Родовід Банк» активи у вигляді права вимоги до позивачки, за договором оренди від 18 лютого 2009р., укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ТОВ «РЕД», балансовою вартістю 21715788,39 грн., оціночною вартістю активу 2475600,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року у справі № 761/44763/21, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ТОВ «ФК «Мотус Анте» про визнання незаконним рішення, та зобов`язання вчинити дії, було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.04.2023 року, заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі № 761/44763/21, було задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Мотус Анте» про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії. Визнано нечинним рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12.12.2022 року, а провадження у справі закрито.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на електронних торгах правомірно реалізовано відступлення прав вимоги шляхом укладення між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Мотус Анте» договору № 15 про відступлення права від 19.11.2021 року. Також судом першої інстанції вірно встановлено, що зі змісту договору № 15 про відступлення права від 19.11.2021 року вбачається, що у ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом підстави включення до ліквідаційної маси банку вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року у справі № 758/3745/17 ухвалено щодо ОСОБА_3 як службової особи АТ «Родовід банк» та не стосується умов орендних правовідносин ОСОБА_1 та АТ «Родовід банк» не підтверджує існування заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Родовід банк» за договором оренди від 18.02.2009 року, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки вказаним вироком встановлено фіктивність договору оренди та відсутність орендних відносин, відсутність отримання банком послуг з оренди, АТ «Родовід банк» цілком правомірно поновлено на балансі дебіторська заборгованість за договором оренди від 18.02.2009 року.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно включення до складу ліквідаційної маси АТ «Родовід банк» права вимоги до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справи є копія ухвали Київського апеляційного суду від 20.04.2023 року по справі № 761/44763/21, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовилась від позову до Фонду гарантування вкладів про визнання недійсним рішення Фонду про включення права вимоги до складу ліквідаційної маси та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 35-36 том 3).

Доводи апеляційної скарги стосовно недійсності договору № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, з урахуванням наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 25 жовтня 2021 року за результатами відкритих торгів з продажу активів (майна) АТ «Родовід Банк» оформлених протоколом електронних торгів № GFD001-UA-468 від 25.10.2021 року, ТОВ «ФК «Мотус Анте» були придбані активи (майно) ПАТ «Родовід Банк». На підставі вказаного протоколу електронних торгів, між АТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Мотус Анте», зокрема, укладено Договір № 15 про відступлення права вимоги від 19 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 1 Договору № 15 та п. 11 Додатку № 1 до договору АТ «Родовід Банк» відступив на користь ТОВ «ФК «Мотус Анте» права вимоги до ОСОБА_1 за договором б/н від 18.02.2009 року оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 21 715 788,39 грн.

Згідно з п. 2 Договору про відступлення ТОВ «ФК Мотус Анте» набуває права, які належали АТ «Родовід Банк» в день укладення Договору № 15, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком коштів, відповідно до п. 4 цього договору.

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 19.11.2021 року, реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами вбачається, що боржником є ОСОБА_1 ; підстава виникнення заборгованості зазначено: дебіторська заборгованість за Договором б/н від 18.02.2009 року оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; розмір заборгованості - 21 715 788, 39 грн (а.с. 212 том 1).

Також матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Мотус Анте» повністю розрахувався за активи (майно) придбані результатами аукціону, оформленого протоколом електронних торгів № GFD001-UA-468 від 25.10.2021 року (а.с. 79, 83 том 2).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з 19 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» стало правонаступником всіх прав АТ «Родовід Банк» стосовно зобов`язання ОСОБА_1 за договором б/н від 18.02.2009 року, що і підтверджено судовими рішенням по справі № 761/4147/15-ц. Підстави вважати договір № 15 про відступлення права вимоги від 19.11.2021 року недійсним у суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент відступлення прав вимоги, була відсутня сама вимога, оскільки було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яке в подальшому постановою Верховного Суду від 31.08.2022 року було залишено в силі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки у позивача виник обов`язок щодо повернення коштів не на підставі рішення суду з 2022 року, а на підставі неправомірності отримання зазначених коштів у 2009-2010 роках.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм належну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до спірних правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 204, 215, 512 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Трушківської Лесі Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» листопада 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник