Р І Ш Е Н Н Я№ 127/35624/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача-відповідача ОСОБА_1 адвоката Цвєткова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, в якій просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлові кімнати площею 11,8 кв.м. та 9,6 кв.м., у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 17,1 кв.м.; у загальному користуванні залишити кухню - 7,7 кв.м., туалет 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,5 кв.м., кладову 1,0 кв.м., частину підвалу під сарай 2,2 кв.м., а також стягнути з позивача на його користь судові витрати.

Позов мотивовано тим, що сторони в справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , та кожному з них на праві власності належить по частки квартири.Позивач вказує, що він перебуває в шлюбі, а відповідач проживає сама.Кімнати в квартирі ізольовані, проте перепланування квартири неможливе. Єдиним варіантом поділу житлової площі між сторонами в справі є виділ одному співвласнику великої кімнати (17, кв.м.) а іншому двох менших (загальною площею 21,4 кв.м.). Вирішити питання щодо користування квартирою іншим шляхом неможливо.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

У встановлений законом строк відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати по оплаті за послуги надання теплової енергії у розмірі 10901,46 грн., витрати по оплаті за послуги управління будинком у розмірі 6230 грн., інфляційні витрати у розмірі 4098,65 грн. Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з жовтня 2019 по серпень 2022 не сплачував за дані послуги, на неодноразові прохання ОСОБА_2 компенсувати частину витрат, відповідав відмовою. Просила суд стягнути судові витрати. (т.1 а.с.54-98)

Одночасно з зустрічним позовом відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вони є необгрунтованими. ОСОБА_1 з 2017 року з дружиною проживає у Польщі. Позивач не виявляє бажання проживати у спірній квартирі, а також не виявляє намірів найближчим часом повертатися в Україну. Позивач ОСОБА_1 має ключі від квартири та може безперешкодно користуватися нею. Відповідач ОСОБА_2 не чинить йому перешкод в користуванні квартирою. При цьому, всі витрати по утриманню квартири несе виключно ОСОБА_2 . З наведених підстав просить у задоволені позову відмовити. (т.1 а.с.101-103)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по оплаті теплової енергії, витрат по оплаті послуг управління будинком та інфляційних витрат до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю та об`єднано первісний позов з зустрічним в одне провадження. (т.1 а.с.130)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області витребувано у Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (м. Вінниця, вул. Соборна, 64) інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 131)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Вінницької Торгово-Промислової Палати. Перед експертами поставлено питання: чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділу в натурі (виділення часток в натурі) квартири АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 )? Які єможливі варіанти встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 )? (т.1 а.с.202)

До закінчення підготовчого засідання відповідач-позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про зміну предмету та підстав позову. В заяві просить зустрічний позов про стягнення частини оплати за теплову енергію, витрати по оплаті за послуги управління будинком, та інфляційні витрати залишити без розгляду, та прийняти до розгляду нову зустрічну позовну заяву. (т.1 а.с.216-220)

31.05.2023 до суду надійшов висновок експерта №ОС-465 від 25.05.2023.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області зустрічний позов ОСОБА_2 по оплаті за послуги управління будинком та інфляційних витрат залишено без розгляду. Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою. (т.2 а.с.36-37)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання відповідача-позивача ОСОБА_2 про витребування доказів. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин (перетини) державного кордону України громадянином України ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 28.08.2023. (т.2 а.с.46)

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 адвокат Цвєтков О.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, з підстав його необгрунтваності. Наголошував на тому, що ОСОБА_1 має право на більшу житлову площу, оскільки він одружений.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, проте в клопотанні від 25.04.2023 просила розгляд справи провести за її відсутності. та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. (т.1 а.с.230)

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні покази. Повідомив, що перебуває в дружніх відносинах з сім`єю ОСОБА_4 , бував у них вдома. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жили у квартирі АДРЕСА_1 , у кожного була своя кімната. До від`їзду в Польщу ОСОБА_1 з дружиною проживав у великій кімнаті. Коли від`їздив у Польщу, кімнату замкнув. В 2017-2108 роках ОСОБА_4 проживала в росії, повернулась в кінці 2018 року. Останній раз він бачив ОСОБА_4 влітку 2019 року, він приходив до них додому, де застав ОСОБА_4 та відповідача -позивача ОСОБА_2 , яка доглядала за хворою матір`ю. Остання радилася з ним щодо лікування матері. Йому відомо, що лише ОСОБА_2 займалась лікуванням та доглядом матері.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала наступні покази. Повідомила, що вона є давньою подругою ОСОБА_4 . Свідок регулярно спілкувалася з нею та заходила у гості. Повідомила, що ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали кожен свою кімнату. ОСОБА_1 разом з дружиною жив у великій кімнаті. У 2017-2018 роках ОСОБА_4 поїхала до росії, де вийшла заміж. До від`їзду ОСОБА_1 з дружиною до Польщі, вони та ОСОБА_1 проживали в спірній квартири, при цьому, зі слів ОСОБА_4 , вони часто конфліктували. Після повернення з росії через деякий час ОСОБА_4 поїхала до Польщі, де ОСОБА_1 знайшов їй тимчасову роботу. В Україну ОСОБА_4 повернулась влітку 2019 року. Після цього вона з ОСОБА_2 замінили двері на балконі, застеклити його та планували утеплити. У вересні 2019 року стан ОСОБА_4 різко погіршився, вона, майже, не виходила з дому, весь час перебувала в лежачому або сидячому положенні. Протягом останнього місяця життя вона страждала від сильного болю. ОСОБА_2 доглядала за нею, а коли ОСОБА_4 померла здійснила її поховання. Як відомо свідку, зі слів відповідача-позивача, ОСОБА_1 гроші на поховання не давав. Ані на похорон матері, ані на дев`ять, сорок днів ОСОБА_1 не приїздив. Свідку відомо, що ОСОБА_2 оформила субсидію на квартиру та сплачувала комунальні послуги.

В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи №69464, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до експлікації до плану будинку, вказана вище квартира складається з: коридору 7,5 кв.м., кладової 1,0 кв.м., кухні - 7,7 кв.м., житлової кімнати - 9,6 кв.м., житлової кімнати площею 17,1 кв.м., коридору 3,7 кв.м., туалету 1,2 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., житлової кімнати площею 11,8 кв.м. В примітці зазначено частину підвалу під сарай 2,2 кв.м. (т.1 а.с.10 на звороті а.с. 11)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 15.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 15.11.2015 уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_7 (т.1 а.с.12)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 22.10.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.224)

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 доглядала за матір`ю ОСОБА_4 . Після її смерті ОСОБА_2 здійснила поховання ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про поховання №2162 виданого 20.10.2019 КП Вінницької міської ради «Комбінат комунальних підприємств» та копією рахунку-замовлення №001083 від 20.10.2019 КП «Комбінат комунальних підприємств» на суму 5963,31 грн. (т.1 а.с. 108, 229 на звороті).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2020, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. та зареєстрованого в реєстрі за №2-503, вказане свідоцтво видано ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.104)

Згідно з свідоцтвом про на право на спадщину за законом від 03.07.2020, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. та зареєстрованого в реєстрі за №2-519, вказане свідоцтво видано ОСОБА_1 на частку квартири АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.7)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №292916623 від 28.12.2021, власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 частки, та ОСОБА_2 -1/2 частки. (т.1 а.с.8-9)

ОСОБА_2 сплачувала за комунальні послуги, що надаються за адресою: в АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними квитанціями за період з жовтня 2019 по серпень 2022 року. (т.1 а.с.109-123)

Відповідно до висновку експерта №ОС-465 від 25.05.2023, розподіл квартири в ідеальних частках (по та частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо. Експертом на розгляд суду запропоновано варіанти 1-2 встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , згідно часток та , що наведені в досліджувальній частині висновку. (т.2 а.с.2-18)

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-42389/18/23 від 05.09.2023, в базі даних за період з 08.11.2017 по 28.08.2023 міститься наступна інформація: ОСОБА_1 08.04.2021 в`їхав в Україну, та 19.05.2021 виїхав з України через пункт пропуску «Краківець». (т.2 а.с.52)

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 25.12.1995 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998) № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що «при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим».

При встановленні порядку користування квартирою кожному із співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням її частки у праві спільної власності на квартиру. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування житлом з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду Українивід03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13,від якого не відійшов Верховний Суд у постановівід31 липня 2019 року у справі № 127/7320/13 (провадження № 61-18125св18).

У даній справі встановлено, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності. Між ними існує спір щодо користування цим майном і встановити порядок користування житлом з ідеальним дотриманням часток співвласників є неможливим. При цьому, кожна сторона запропонувала свій порядок користування квартирою. Суд звертає увагу, що запропоновані сторонами варіанти встановлення порядку користування фактично відповідають варіанту 2 (таблиця №4) висновку судової будівельно-технічної експертизи №ОС-465 від 25.05.2023, а відрізняються лише тим, кому саме слід виділити в користування житлові кімнати площею 11,8 кв.м. та 9,6 кв.м., та житлову кімнату площею 17,1 кв.м.

Так, судом встановлено, що вказану квартиру (у рівних частках) сторони в справі отримали у спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

Під час розгляду справи було встановлено, що з 2017 року по теперішній час ОСОБА_1 постійно проживає у Польщі. До 2017 року позивач-відповідач ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживали у спірній квартирі у кімнаті площею 17,1 кв.м., а відповідач проживала в кімнаті площею 9,6 кв.м. Мати користувалась кімнатою площею 11,8 кв.м. Тобто між ними фактично склався порядок користування даною квартирою, за якого кожен мав в користуванні окрему кімнату. Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 з дружиною користувалися кімнатою площею 17,1 кв.м.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Коли ОСОБА_1 в 2017 році, від`їздив до Польщі, то зачинив свою кімнату на замок. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 продовжували користуватись своїми кімнатами до смерті ОСОБА_4 .

За ОСОБА_4 , яка в останні місяці свого життя важко хворіла, доглядала відповідач-позивач ОСОБА_2 , яка за власні кошти здійснила поховання матері та поминки. Матеріали справи не містять доказів, про те що ОСОБА_1 фінансово допомагав відповідачу-позивачу утримувати матір - ОСОБА_4 коли остання хворіла, або ж надав кошти на її поховання.

Після смерті ОСОБА_4 особисті речі відповідача-позивача ОСОБА_2 знаходяться в кімнатах площею 11, 8 кв.м. та 9,6 кв.м.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 приїхав в Україну лише після смерті матері у 2021 році, на короткий строк (трохи більше місяця), і потім знов виїхав до Польщі. Доказів того, що ОСОБА_1 якимось чином заперечував проти порядку користування квартирою, який склався після смерті матері, до моменту звернення до суду з позовом, відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами фактично був встановлений порядок користування спірною квартирою, за яким ОСОБА_2 користувалася двома жилими кімнатами площею 11,8 кв.м. та 9,6 кв.м., а одна кімната, площею 17,1 кв.м. залишилася в користуванні ОСОБА_1 та його дружини.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 з моменту виїзду до Польщі не виявляв наміру повернутися в Україну та проживати у спірній квартирі. При цьому, суд враховує, те що ОСОБА_2 24.03.2022 вимушено виїхала за кордон, після початку повномасштабної агресії росії проти України, про що зазначає в своїх заявах. При цьому, у зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає, що має намір у найближчий час повернутись в Україну.

ОСОБА_2 не чинила та не чинить ОСОБА_1 перешкод в користуванні спірною квартирою.

Судом взято до уваги і те, як співвласники зазначеної вище квартири відносились до обов`язку, щодо утримання свого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи витрати по утриманню будинку, вивезення ПВ, за централізоване опалення та іншіпослуги сплачувала відповідач-позивач. Отже, усі витрати, пов`язані з утриманням спільної квартири несла ОСОБА_2 . Доказів на спростування цього суду надано не було.

Таким чином, суд не вбачає зацікавленості ОСОБА_1 у фактичному користуванні спірною квартирою, через що не вбачає підстав для виділення йому в користування саме двох кімнат.

Твердження представника позивача-відповідача ОСОБА_1 адвоката Цвєткова О.В. про те, що ОСОБА_1 має право на більшу житлову площу, оскільки він перебуває в шлюбі, суд сприймає критично, з огляду на таке .

Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статей 47,48 ЖК Української РСР, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Суд звертає увагу, що у цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного суду від 07 лютого 2022 року (справа № 182/3348/19).

Крім цього, суд звертає увагу, що дружина позивача-відповідача ОСОБА_1 не є співвласником спірної квартири, а також відсутні відомості про те, що вона зареєстрована у даній квартирі. Окремо суд наголошує на тому, що відсутні докази, що ОСОБА_1 та його дружина мають на утриманні дитину, що могло б бути підставою для заявлення вимоги про виділення ОСОБА_1 саме двох кімнат.

Таким чином, невиділення ОСОБА_1 додаткової площі на члена сім`ї - його дружини не порушує його права як співвласника на користування спільним майном сторін по справі.

Також, при визначенні порядку користування спірною квартирою між співвласниками, суд бере до уваги запропонований експертом варіант 2 (таблиця №4) висновку судової будівельно-технічної експертизи №ОС-465 від 25.05.2023, ураховуючи, що цей варіант фактично забезпечить інтереси обох сторін у справі, відповідає порядку користування квартирою, який склався фактично. При цьому відхилення від ідеальної частки позивача-відповідача у справі на 2,15 кв.м. не можна визнати значним, таким, що перешкоджає задоволенню зустрічного позову. Відповідно до висновку експертизи у спільному користуванні сторін залишаються допоміжні приміщення, спору щодо яких немає.

Також суд звертає увагу на те, що жодна із сторін не заявляла вимого про виділення їй у користування кладової 1,0 кв.м.

Виходячи з наведеного вище, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати площею 11,8 кв.м. та 9,6 кв.м., у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 17,1 кв.м.; у загальному користуванні залишити кухню - 7,7 кв.м., туалет 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,5 кв.м., кладову 1,0 кв.м., частину підвалу під сарай 2,2 кв.м. За визначеного порядку користування даною квартирою дотримується справедливий баланс інтересів обох співвласників спірного нерухомого майна, що відповідає статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 47,48, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 321, 322, 356, 358, 360 ЦКУкраїни, ст.ст. 13, 77-79, 76-89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати площею 11,8 кв.м. та 9,6 кв.м., у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 17,1 кв.м.; у загальному користуванні залишити кухню - 7,7 кв.м., туалет 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,5 кв.м., кладову 1,0 кв.м., частину підвалу під сарай 2,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1610,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач-позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 13.11.2023.

Суддя