Справа № 214/5671/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

представника позивача адвоката Тімофєєвої О.А.,

представника відповідача адвоката Примакова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виконавчий комітет Саксаганської районної в місті ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити часи спілкування з дитиною, а саме: спілкування з дитиною у воєнний час по відео та аудіозв`язку з урахуванням обставин проходження позивачем військової служби в ЗСУ; в першій половині весняних, літніх, осінніх, зимових канікул; не перешкоджати відповідачем спілкуватись з дитиною під час відпустки позивача; кожну суботу з 09.00 до 18.00 год., 07 червня, 29 липня, 04 та 14 жовтня щороку; в оздоровленні дитини за путівкою до дитячого оздоровчого табору, за путівкою до санаторію чи іншого виду оздоровлення разом із батьком; два будні на тиждень за домовленістю між батьками, з урахуванням режиму дня, розкладу занять та стану здоров`я дитини та інші вихідні та святкові дні за згодою батьків.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період перебування з відповідачем у шлюбі, у них народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 .. Шлюб з відповідачем розірвано у 2019 році на підставі рішення суду. Дитина залишилася проживати з відповідачем. Позивач спілкувався з дитиною та особливих суперечок з відповідачем з цього приводу не виникало, хоча відповідач іноді створювала штучні перепони у спілкуванні з дитиною. На даний час відповідач категорично не дозволяє позивачу спілкуватись з сином, навіть по телефону, переадресовує дзвінки, відбирає у дитини телефон, переховує її та налаштовує проти позивача. Такими діями відповідач позбавляє змоги дитини спілкуватись з батьком.

Також позивач у своєму позові вказує, що має бажання спілкуватись з дитиною, однак через проходження ним служби в ЗСУ, має мало часу, при цьому відповідач робить все, щоб перешкодити спілкуванню з сином, що є жорстоким не тільки до нього, а і до їх спільної дитини. Вказує, що рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, йому було визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, із встановленням певного графіку побачень, однак такий спосіб відповідачем не виконується.

Посилається на те, що намагався мирним шляхом дійти згоди з відповідачем у питанні щодо спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у його її вихованні, але марно. Відповідач налаштована дуже агресивно та вважає дитину своєю власністю.

З огляду на викладені обставини ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася.

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тімофєєва О. А. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Примаков К. О. у судовому пояснив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки такі не можуть бути задоволені через перебування позивача на військовій службі. Крім того позивач поводить себе агресивно по відношенню до відповідача, тому вона особисто уникає з ним зустрічей, при цьому не перешкоджає у спілкуванні дитини з батьком. Зазначає, що позивач телефонує дитині пізно увечері, коли дитина має спати, що порушує права дитини. Вказує, що позивач сплачує аліменти на утримання дитини нерегулярно та має заборгованість. З огляду на вказані обставини просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та підтримала пояснення, надані її представником.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач по справі є його сином, а неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внуком. Колишня невістка, відповідач по справі, не дає спілкуватись сину з онуком, в тому числі по телефону, та самому свідку. Повідомив, що позивачем було придбано для неповнолітнього ОСОБА_3 п`ять телефонів, однак він ними не користується, оскільки його мати телефони відбирає. Свідок намагався телефонувати внуку, однак його телефони були вимкнені, дзвінки переадресовувалися, а абонент виклику за одним з номерів повідомив, що, що купив цей телефон і тепер він належить йому. Також пояснив, що колишня невістка забороняє спілкуватися йому з внуком та при спробі забрати дитину на кілька днів, відповідачка влаштувала істерику. Коли свідок хотів привітати онука з днем народження, відповідачка заборонила це робити, не пустила до помешкання та викликала поліцію. Через деякий час відповідачка разом з онуком поїхали до іншого міста, свідок разом зі своєю дружиною його розшукували та звертались в поліцію з цього приводу. Вказує на те, що відповідачка по справі витрачає отримувані на дитину аліменти не за призначенням, налаштовує дитину проти свого батька та забороняє спілкуванню з ним у будь-який спосіб.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач по справі її сином. Її невістка, відповідач по справі, ніколи не давала спілкуватись сину з її онуко, в тому числі і до війни. Щоб бачитись з онуком, вона разом зі своїм чоловіком приходили до школи, оскільки у інший спосіб це зробити неможливо. Відповідачка забороняє спілкуватись з сином позивачу з метою його провокації. Коли позивач по справі чи вона з чоловіком хотіли бачити дитину, приїздили за її місцем проживання, однак відповідачка забороняла зустрічі та викликала поліцію. Зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має бажання спілкуватись зі своїм батьком.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, оцінивши доводи та пояснення учасників процесу, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 липня 2013 року (а. с. 9).

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року шлюб між сторонами по даній справі розірвано (а. с. 11).

Прізвище відповідачки ОСОБА_6 змінено на « ОСОБА_7 » після укладення нового шлюбу, що убачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 березня 2022 року (с. с. 36).

Судом також встановлено, що не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, відповідачкою по справі, позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 08 березня 2022 року та є платником аліментів, що підтверджується відповідними довідками Військової частини НОМЕР_3 № 3120 від 25 травня 2023 року, № 7936 від 07 серпня 2023 року (а. с. 8, 57).

Рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради № 497 від 16 вересня 2021 року, за результатами розгляду заяви батька ОСОБА_1 , подання служби у справах дітей виконкому районної у місті ради № 02.2-35/3725 від 02 вересня 2021 року, рішення комісії з питань захисту прав дитини № 176 від 01 вересня 2021 року, висновку служби у справах дітей, визначено наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-кожну суботу з 09.00 до 18.00 год.;

-07 червня, 29 липня, 04 та 14 жовтня щороку;

-оздоровлення дитини за путівкою до дитячого оздоровчого табору, за путівкою до санаторію чи іншого виду оздоровлення разом із батьком в той час, коли це не співпадає з відпусткою та спільним оздоровленням матері дитини;

-два будні дні на тиждень за домовленістю між батьками, з урахуванням режиму дня, розкладу занять та стану здоров`я дитини;

-інші вихідні та святкові дні за згодою з матір`ю дитини (а. с. 12).

Таким чином, судом установлено що між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, яка, проживає з матір`ю, що також підтверджується наданими позивачем відоодоказами, з яких вбачається ухилення матері від спілкування сина з батьком.

Вважаючи, що права позивача щодо його участі у спілкуванні та вихованні спільної з відповідачем дитини порушені, вказуючи, що відповідачем в тому числі не виконується рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради № 497 від 16 вересня 2021 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_1 , за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , ураховуючи наявність рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради № 497 від 16 вересня 2021 року, контроль за яким покладено на службу у справах дітей та заступника голови районної у місті ради, суд погоджується з ним в частині визначення за позивачем його права у спілкуванні з дитиною.

Поряд з тим, запропонований у вказаному рішенні графік побачень позивача з дитиною визначає безальтернативні дні кожного року, без урахування того факту, що у такі дні дитина може бути зайнята навчанням у школі, іншому навчальному закладі, тощо.

У даному рішенні також визначено час спілкування дитини з батьком за домовленістю з батьками та за згодою матері, тоді як судом встановлено наявність спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та відсутність взагалі згоди матері у спілкуванні батька з дитиною.

Крім того, вказаним рішенням визначено час участі батька у спілкуванні з дитиною за путівкою до санаторію чи іншого виду оздоровлення, без конкретизації певного часу.

Суд зауважує, що участь одного з батьків у спілкуванні та вихованні дитини не може бути обмежене умовою наявності путівки до оздоровчого закладу.

Таким чином, рішення Виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради № 497 від 16 вересня 2021 року не узгоджується з обставинами даної справи, в певній частині не конкретизоване та безальтернативне, тому час, протягом якого батько має право на спілкуванню з дитиною, визначений даним рішенням, підлягає корегуванню з урахуванням заявлених позовних вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визначити час спілкування з дитиною, крім часу, визначеного рішення Виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради № 497 від 16 вересня 2021 року, також в першій половині весняних, літніх, осінніх, зимових канікул. Щодо вказаних позовних вимог, суд вважає задовольнити їх частково у спосіб проведення позивачем часу з дитиною, загальною тривалістю сім днів у період зимових канікул дитини за місцем проживання батька, або за місцем відпочинку, обраним батьком, без присутності матері, завчасно попередивши про це матір, але не пізніше, ніж за три дні до тати такого проведення часу та протягом часу, загальною тривалістю тридцять днів у період літніх канікул дитини за місцем проживання батька, або за місцем відпочинку, обраним батьком, без присутності матері, завчасно попередивши про це матір, але не пізніше, ніж за три дні до тати такого проведення часу.

Такий варіант участі батька у спілкуванні та вихованні з дитиною є оптимальним за обставинами цієї справи, з огляду на категоричну незгоду матері у спілкуванні батька з дитиною, такий варіант виключає умову наявності путівки до оздоровчого табору та визначає альтернативні способи проводження спільного часу, при цьому за матір`ю залишається право бути з дитиною протягом інших канікул весняних та осінніх.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині вимоги позивача щодо спілкування з дитиною у воєнний час по відео та аудіозв`язку з урахуванням обставин проходження ним військової служби в ЗСУ, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками судового розгляду, що позивач ОСОБА_1 з березня 2022 року перебуває на військовій службі.

З огляду ва встановлені судом факти та відповідні спірні правовідносини, що склалися між сторонами по справі, суд вбачає можливим позов в частині цих позовних вимог задовольнити, враховуючи першочергові інтереси дитини щодо усталеного способу життя та нормального розпорядку дня, обмеживши позивачу час спілкування з дитиною у такий спосіб з 18.00 до 21.00 год. щодня.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача, як на підставу відмови у задоволенні позову, на факт заборгованості зі сплати аліментів позивачам, оскільки по-перше, такий факт ним не доведений, не підтверджений матеріалами справи, по-друге сама лише наявність можливої заборгованості позивача зі сплати аліментів, хоча і може вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини, але не є законодавчою підставою для обмеження батьківських прав позивача, в тому числі щодо спілкування з дитиною, та не позбавляє відповідача права вжити заходи, передбачені сімейним кодексом для відновлення прав дитини, зокрема такого, як стягнення неустойки.

Щодо вимог позивача про усунення йому перешкод у вихованні та спілкуванні з сином, суд виходить з наступного.

Враховуючи позицію відповідача, яка заперечила проти задоволення позову та рішуче налаштована проти спілкування батька з сином, вимоги позову, обставини, встановлені судом та Виконкомом Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, викладені у рішенні № 497 від 16 вересня 2021 року щодо наявності конфлікту між сторонами по справі щодо у часті батька у спілкуванні з сином, пояснення представника позивача, відповідача та його представника, які, кожен окремо, в судовому засіданні наполягали на тому, що саме інша сторона чинить перешкоди, права та інтереси дитини, яка має право на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів як з матір`ю так і з батьком, що переважає над інтересами батьків, суд вважає за необхідне Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, позивачем, належними та допустимими доказами підтверджено факт відсутності домовленості між матір`ю та батьком з приводу виховання дитини та спілкування батька з дитиною, наявності спору щодо виховання та спілкування батька з дитиною, порушення матір`ю прав батька на спілкування з дитиною та її виховання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково у встановлений судом спосіб.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що за частинами четвертою та п`ятою статті 159 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_1 - частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) не чинити перешкоди ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такий спосіб участі ОСОБА_8 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- cпілкування з дитиною під час перебування ОСОБА_8 на військовій службі засобами телефонного чи відеозв`язку щодня у період часу з 18.00 по 21.00 год.;

проведення з дитиною:

- першу та третю суботу кожного місяця з 09.00 до 18.00 год. без присутності матері;

- протягом часу, загальною тривалістю сім днів у період зимових канікул дитини за місцем проживання батька, або за місцем відпочинку, обраним батьком, без присутності матері, завчасно попередивши про це матір, але не пізніше, ніж за три дні до тати такого проведення часу.

- протягом часу, загальною тривалістю тридцять днів у період літніх канікул дитини за місцем проживання батька, або за місцем відпочинку, обраним батьком, без присутності матері, завчасно попередивши про це матір, але не пізніше, ніж за три дні до тати такого проведення часу.

- два дні на тиждень (крім святкових та вихідних) у вільний від роботи чи служби час ОСОБА_1 без присутності матері за місцем проживання батька, з завчасним повідомленням про це матір, з урахуванням режиму дня, розкладу занять та стану здоров`я дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2023 року.

Суддя С.І. Сіденко