КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/6681/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Національного університету «Києво-Могилянська академія» - адвоката Липового Ігора Володимировича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Києво-Могилянська академія» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Національного університету «Києво-Могилянська академія», в якому просив стягнути матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 258 523,75 грн, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, витрати за проведення оцінки вартості заподіяного матеріального збитку у сумі 3000,00 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 серпня 2021 року припаркував належний йому на праві власності автомобіль «Kia Optima» д.н.з. НОМЕР_1 у зоні паркування по вул. Г. Сковороди, 27 у м. Києві біля Національного університету «Києво-Могилянська академія». Повернувшись згодом виявив, що на місці припаркованого автомобіля знаходилось повалене аварійне дерево. В результаті падіння дерева автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Позивачем було викликано працівників управління поліції та зафіксовано ними та позивачем особисто заподіяні технічні пошкодження транспортного засобу. Надалі, позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак відомості органом досудового розслідування не були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування, у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Позивач вказував, щодерево, яке впало на автомобіль, було в аварійному стані, про що свідчить його трухлявий стовбур, що зафіксовано фотографіями, зробленими позивачем. У відповідності до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України відповідальними за збереження зелених насаджень та нагляд за ними на об`єктах благоустрою державної і комунальної власності здійснюють балансоутримувачі.

Позивач зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером 800000000:85:358:0003, на якій знаходилось аварійне дерево, що впало на припаркований ним автомобіль, передана в експлуатацію Національному університету «Києво-Могилянська академія», а відтак вважав, що саме відповідач є відповідальним за завдану йому шкоду внаслідок неналеженого утримання зелених насаджень на території земельної ділянки, що передана у користування.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу, установлено, що вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 258 523,75 грн. У зв`язку із зазначеним, позивач просив суд стягнути з відповідача розмір завданої йому шкоди, а також понесені ним витратив сумі 3000,00 грн за складання Звіту про оцінку матеріального збитку. Окрім цього, вважає що у зв`язку із пошкодженням належного йому майна йому також завдано моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 5000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просив вирішити питання розподілу судових витрат .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволеночастково. Стягнуто з Національного університету «Києво-Могилянська академія» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 157 397 гривень 87 копійок. Стягнуто з Національного університету «Києво-Могилянська академія» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 665 гривень 24 копійки. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Національний університет «Києво-Могилянська академія» в особі представника - адвоката Липового І.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає недоведеним позивачем будь-яких ушкоджень, спричинених автомобілю падінням гілки дерева 29.08.2021р., оскільки позивач не надав суду першої інстанції належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що підтверджують, які конкретні ушкодження зазнав автомобіль позивача саме у цей день внаслідок падіння на нього гілки дерева та яким є справжній розмір майнової шкоди. Позивачем не було запрошено для огляду та фіксації події представників відповідача або незалежних осіб.

Зокрема, позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих виклик працівників поліції на місце пригоди та фіксацію ними обставин пригоди. Огляд автомобіля співробітниками поліції не проводився.

Оцінка вартості матеріального збитку проведена за умов, що вказують на необ`єктивність та упереджене ставлення суб`єкта оціночної діяльності до її результатів, у зв`язку із чим поданий позивачем Звіт про оцінку №443/09-21 не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру майнової шкоди, завданої позивачу.

Звертає увагу суду на ту обставину, що автомобіль позивачем було придбано на автомобільному аукціоні за межами України та приблизно у вересні 2020 року ввезено на митну територію України зі значними пошкодженнями. При цьому, позивачем не доведено, що після ввезення в Україну у пошкодженому стані автомобіль був відновлений. В свою чергу обставина щодо стану автомобіля на момент отримання ушкоджень внаслідок падіння на нього дерева безпосередньо впливає на визначення розміру матеріального збитку.

Судом помилково відхилено доводи відповідача щодо наявності обставин непереборної сили та відсутності вини відповідача.

Судом необґрунтовано відхилено доводи відповідача щодо застосування статті 1193 ЦК України, оскільки автомобіль отримав ушкодження в тому числі внаслідок залишення його в місці події з порушенням правил дорожнього руху.

Вважає також, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено норми процесуального права: суд не допитав свідка ОСОБА_2 , яка є фахівцем з озеленення і благоустрою Експлуатаційно-технічного відділу НУ «Києво-Могилянська академія», про виклик якого було заявлено відповідачем.

Апелянт також вважає, що вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковалевська Д.С. заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на їх безпідставність.

Зазначила, що вказуючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, підтверджуючих обсяг ушкоджень, спричинених автомобілю падінням гілки дерева 29.08.2021 року, вводить суд в оману, адже в матеріалах справи містяться фотокартки, які долучені до позовної заяви з місця пригоди, де чітко зафіксовано автомобіль патрульної поліції на місці події та навіть автомобіль порятунку МНС з його співробітниками, адже гілка дерева, що впала, була дуже велика та об`ємна та у її прибиранні з автомобіля потребувалось розпиляння цієї гілки на частини.

Вказує, що позивачем було надано всі наявні в нього докази на підтвердження обставин пригоди, в той час як відповідач лише робить безпідставні припущення, які не гуртуються на жодних доказах.

Позивач не є спеціалістом у галузі оцінки матеріального збитку та побудови автомобіля, при цьому, виявлення пошкоджень на місці події відбувалось в умовах тільки но розпиляння гілки з мокрим листям та її знаяття з автомобіля, а тому позивачем одразу було зафіксовано лише видимі пошкодження при первинному огляді, решта пошкоджень - встановлено спеціалістом автотоварознавцем та зафіксовано у Звіті про оцінку №443/09-21.

Представник позивача вказує, що позивач не заперечує факт придбання автомобіля з аукціону та надав фото стану автомобіля, який був придбаний та в подальшому відновлений. Документи про відновлення автомобіля він не зберігав, оскільки не міг передбачити, що 29.08.2021 року на його транспортний засіб упаде дерево та адвокат відповідача буде їх вимагати. Пошкодження, зафіксовані оцінювачем у Звіті про оцінку є неспівмірними з тими пошкодженнями, що зафіксовані на сайтах американського аукціону.

Вважає також безпідставними твердження представника відповідача щодо упередженості оцінювача та конфлікту інтересів, оскільки оцінювач ОСОБА_3 не є співробітником АБ «Ковалевська та партнери», а адвокат Ковалевська Д.С. не є співробітником ТОВ «Клевер Експерт».

Щодо вини відповідача у завданні шкоди, зазначила, що після отримання НУ «Києво-Могилянська академія» земельної ділянки площею 0,32 га у Подільському районі м. Києва у постійне користування відповідач став відповідальним за збереження та догляд за елементами благоустрою на вказаній ділянці, в тому числі і за зеленими насадженнями, відповідно до п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України. Від 10.04.2006 №105 та статті 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

В ході розгляду справи відповідачем не надано доказів проведення контролю за належним станом зелених насаджень на своїй території, їх доглядом, охороною та відновленням, аварійність дерева, що пошкодило транспортний засіб позивача, відповідачем не спростовано.

Вважає також безпідставними посилання представника відповідача на вплив непереборної сили, що спростовується поданим позивачем до справи листом від 09.11.2021 року від Українського гідрометеорологічного центру на адвокатський запит адвоката Ковалевської Д.С. про те, що 29.08.2021 року вдень був дощ, кількість опадів 10мм, мінімальна температура 13,8 тепла, максимальна температура 26,0 тепла, вітер змінних напрямків, 1-3 м/с, однак з 16 год. 54 хв. до 17 год. 27 хв. пориви вітру 12 м/с.

Крім того, звертає увагу на неспроможність з правової точки зору доводів відповідача щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху України та стоянки автомобіля.

У судовому засіданні представник відповідача НУ «Києво-Могилянська академія» - адвокат Липовий І.В. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковалевська Д.С. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 серпня 2021 року по вулиці Г. Сковороди, 27 пошкоджено автомобіль марки «КІА Optima», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , внаслідок падіння дерева, у зв`язку із чим автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

Встановлено також, що земельна ділянка по вулиці Набережно-Хрещатицька, 27 у місті Києві знаходиться у постійному користуванні Національного університету «Києво-Могилянська академія». Вулиця Г. Сковороди, 27 є прилеглою до Національного університету «Києво-Могилянська академія». Дані обставини підтверджено відомостями Витягу з червоного кадастрового плану /том 1 а.с. 64, 65/.

29 серпня 2021 року позивач внаслідок події щодо пошкодження автомобіля здійснив виклик працівників Подільського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліції України.

29 серпня 2021 року позивачем написано заяву до Подільського УП ГУ НП у м. Києві Національної поліції України стосовно падіння дерева на автомобіль позивача, у якій просив прийняти міри стосовно даної події та притягнути винних осіб до відповідальності.

У заяві позивача від 29 серпня 2021 року наведено перелік видимих ушкоджень, а саме: розбите заднє скло, розбите лобове скло, розбитий задній лівий ліхтар, погнута криша, погнуті задні арки (права і ліва), погнуте праве крило), відірвано праве дзеркало заднього виду, пошкоджені праві задні та передні двері, пошкоджено лакофарбове покриття по кузовних частинах автомобіля, пошкоджені праві передні та задні двері, відірвана ручка задньої двері /том 1 а.с. 11/.

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 06 вересня 2021 року, окрім виявлених пошкоджень та зафіксованих позивачем у заяві від 29 серпня 2021 року, виявлено також пошкодження на транспортному засобі у вигляді пошкодження капоту та кришки багажника, які підлягають заміні та такі пошкодження заперечуються стороною позивача /том 1 а.с. 29, 30/.

Відповідно до листа органу поліції від 16 вересня 2021 року /а.с. 14/, останнім внесено відомості за заявою позивача від 29 серпня 2021 року, до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Подільського УП ГУ НП у м. Києві за № 33910 від 29 жовтня 2021 року. Підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідувань не встановлено. Рішення по матеріалах № 33910 від 29 серпня 2021 року не прийняте.

Відповідно до листа Українського гідрометеорологічного центру від 22 лютого 2022 року 3 01-18/269 за оперативними даними спостереження метеорологічних станцій Києва 29 серпня 2021 року відмічалась гроза, дощ, місцями зливовий дощ, а саме: з 16 год. 41 хв до 16 год. 51 хв - пориви вітру 12 м/с, з 16 год. 51 хв по 16 год. 56 хв пориви штормового вітру 15 м/с, з 16 год. 56 хв по 17 год. 11 хв. пориви штормового вітру 20 м/с. Згідно з «настанови з метеорологічного прогнозування» гроза, значні дощі, кількість опадів 15-49 мм за 12 год. і менше, вітер швидкістю 15-24 м/с, град діаметром 6-19 мм - вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності - це явища погоди, які за кількісними показниками, тривалістю та територією розповсюдження створюють певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу) /том 1 а.с. 133-134/.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №443/09-21 від 06.09.2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «КІА Optima», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 157 397,87 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент провадження дослідження становить 258532,75 грн. ринкова вартість автомобіля до події становить 305532,00 грн. /том 1 а.с. 23-36/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із наявності повного складу цивільного правопорушення в діях НУ «Києво-Могилянська Академія», прямого причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини заподіювача шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №203/5198/15-ц(провадження № 61-4589св18).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з ч. 5 ст. 24 цього Закону посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Відповідно до п. 3.1.4 Правил благоустрою м. Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, утримання та благоустрій територій, підприємств, установ, організацій присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхневих житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводяться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Згідно з п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила) до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до п. 5.5 вищезазначених Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Судом першої інстанції правильноустановив, що зелені насадження по вулиці Г.Сковороди, 27 перебувають на балансі університету, оскільки зазначена вулиця є прилеглою до земельної ділянки, яка надана у постійне користування Університету, а тому останній є відповідальним за збереження, стан та догляд за зеленими насадженнями у відповідності до п. 5.5 вищезазначених Правил.

Факт падіння гілки з дерева, яке розташоване по вулиці Г. Сковороди,27 на автомобіль позивача підтверджено наявними у справі доказами: заявою позивача до органу поліції, фотографіями, на яких зображено повалена гілка дерева на автомобіль позивача.

Заперечуючи аварійність стану дерева, гілка з якого була повалена на транспортний засіб позивача, представник відповідача наводив аргументи про наявність обставин непереборної дії та умислу у діях позивача щодо паркування автомобіля у забороненому місці.

Відповідно до розділу 12 вищезазначених Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляд. Загальні огляди проводять двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводяться після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки , а за даними обстежень складають відповідний акт.

Згідно з п. 9.1.11.3 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок падіння снігопаду, вітролому, урагану, та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (п. 9.1.12 Правил).

В ході розгляду справи у суді першої інстанціївідповідачем не подано доказів належного контролю за станом міських зелених насаджень, жодного акту про загальний огляд дерев взагалом та зокрема дерева, гілка з якого була повалена на автомобіль позивача, щодо відсутності стану аварійності такого дерева, а тому доводи сторони відповідача обгрунтовано не взято до увагисудом першої інстанції.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази виконання уповноваженими особами відповідача вимог розділу 12 Правил щодо проведення, в тому числі у 2021 році, загальних оглядів дерев по вулиці Г.Сковороди, 27 у місті Києві .

Місцевий суд також правомірно відхилив аргументи відповідача про те, що причиною завдання позивачу матеріальної шкоди було погіршення погодних умов, що призвело до падіння гілки з дерева, а відтак наявність непереборної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили, тобто надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30листопада 2021 року у справі №913/785/17.

Судом першої інстанції встановлено, що пориви вітру 12-20 м/с не могли бути виключною підставою для падіння гілки з дерева, яке перебувало б у здоровому стані, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх повноважень з організації та забезпечення догляду і санітарного стану зелених насаджень на закріпленій за ним території, а відтак, відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між несприятливими погодними умовами та падінням дерева на автомобіль позивача.

Окрім цього, із доданих до справи фотографій /том 1 а.с.12/ убачається наявність і інших дерев, які перебували у близькості до місця події, однак жодні із них не містить ознак падіння, як цілого об`єкта та/або їх гілок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до підставного висновку про те, що факт перебування дерева у неналежному, незадовільному стані підтверджено наявними у справі доказами, які проаналізовані судом як кожен окремо так і в сукупності із іншими доказами; не встановлено, що гілка з дерева могла впасти на автомобіль позивача через погодні умови, які є непереборною силою, адже відповідачем цього не доведено належними та допустимими доказами, а відтак відсутні підстави для звільнення останнього від цивільно-правової відповідальності у відповідності до ст. 617 ЦК України.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції також в повній мірі дослідив та встановив на підставі належних та допустимих доказів розмір завданого позивачу матеріального збитку внаслідок падіння на автомобіль дерева. Так, судом досліджено заяву позивача від 29 серпня 2021 року, в якій наведено перелік видимих ушкоджень, а саме: розбите заднє скло, розбите лобове скло, розбитий задній лівий ліхтар, погнута криша, погнуті задні арки (права і ліва), погнуте праве крило), відірвано праве дзеркало заднього виду, пошкоджені праві задні та передні двері, пошкоджено лакофарбове покриття по кузовних частинах автомобіля, пошкоджені праві передні та задні двері, відірвана ручка задньої двері /том 1 а.с. 11/.

Досліджено також Акт огляду транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 06 вересня 2021 року, яким, окрім виявлених пошкоджень та зафіксованих позивачем у заяві від 29 серпня 2021 року, виявлено також пошкодження на транспортному засобі у вигляді пошкодження капоту та кришки багажника, які підлягають заміні та такі пошкодження заперечуються стороною позивача /том 1 а.с. 29, 30/.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що не всі пошкодження автомобіля могли бути видимими на момент їх виявлення 29 серпня 2021 року. Реальний обсяг пошкоджень був виявлений 06 вересня 2021 року при більш детальному огляді пошкодженого транспортного засобу та зафіксовані оцінювачем з метою визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу.

Доводи представника відповідача про те, що судом першої інстанції не було встановлено обставин щодо стану автомобіля на момент отримання ушкоджень внаслідок падіння на нього дерева, що унеможливлює визначення розміру матеріального збитку, колегія суду вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК Українипередбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем розмір завданого йому матеріального збитку підтверджено належними та допустимими доказами, його заявою про перелік пошкоджень, Актом огляду автомобіля, фотокартками з місця події, Звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №443/09-21 від 06.09.2021 року.

В той же час відповідачем на спростування розміру завданого позивачу збитку доказів не надано, клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи ні у суді першої, ні в апеляційній інстанції не заявлено, а заперечення відповідача ґрунтуються лише на припущеннях про те, що станом на 29.08.2021 року автомобіль позивача міг мати пошкодження, не пов`язані з падінням дерева.

Судом першої інстанції також надано аргументовану оцінку доводам представника відповідача про необ`єктивності оцінювача ОСОБА_3 під час проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку, у зв`язку із працевлаштуванням такого у ТОВ «Клевер Експерт», де працівником також є представник позивача - адвокат Ковалевська Д. С., а відтак наявний реальний конфлікт інтересів.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальність «Клевер Експерт» отримано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Напрям оцінки - оцінка об`єктів у матеріальній формі. Спеціалізація в межах напрямів оцінки - оцінка колісних транспортних засобів /том 1 а.с.36, зворотня сторона/.

Встановлено також, що 06 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Клевер Експерт» та ОСОБА_1 укладено договір про проведення оцінки матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «КІА Optima», д.н.з. НОМЕР_1 .

Проведення дослідження доручено оцінювачу ОСОБА_3 , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка колісних транспортних засобів». Діє відповідно до кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 30 вересня 2017 року № 192 та посвідчення про підвищення кваліфікації від 08 липня 2020 року МФ № 0647-ПК / том 1 а.с. 36/.

Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 вересня 2021 року №62/12, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ковалевська та партнери», уповноважено Ковалевську Дар`ю Сергіївну представляти інтереси ОСОБА_1 у Подільському районному суду м. Києва /том 1 а.с. 42/.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є зокрема суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 8 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» конфлікт інтересів визначається як суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Оцінювач у відповідності до ст. 3 цього Закону є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

У зв`язку із наведеною нормою закону, суд першої інстанції критично оцінив доводи відповідача щодо наявності реального конфлікту інтересів між оцінювачем та представником позивача, адже відповідачем не подано доказів перебування ТОВ «Клевер Експерт» та адвоката Ковалевської Д. С. у трудових відносинах, що може викликати реальний конфлікт інтересів при складенні оцінювачем ОСОБА_3 звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу марки № 443-09-21, представником потерпілого якого є адвокат.

Окрім цього, суд не встановив, що адвокатом Ковалевською Д. С. надано оцінювачу ОСОБА_3 будь-яку інформацію в інтересах клієнта, яка б могли вплинути на визначення вартості матеріального збитку заподіяного позивачу.

Отже, суд не встановив суперечності між приватним інтересом і повноваженнями цих осіб, тобто реальний конфлікт інтересів, що міг вплинути на результати складення оцінювачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивної оцінки обставин справи, яким суд надав правильну юридичну оцінку та вирішив спір згідно із законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ "Гірвісаарі проти Фінляндії", п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанціїв частині вирішення спору по суті, про що зазначено у мотивувальній частині цієї постанови.

Колегія суддів апеляційного суду вважає також необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн, оскільки такі витрати, згідно із положеннями пункту 4 частини 3 статті 133 ЦПК України відносяться до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами.

В той же час, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання стягнення судових витрат по справі, суд першої інстанції, в порушення вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, задовольнивши позов частково, не застосував вимоги щодо пропорційності при стягненні судових витрат.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволеночастково, стягнуто з Національного університету «Києво-Могилянська Академія» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 157 397 грн 87 коп., тобто фактично задоволено 59% (при заявлених вимогах в розмірі 266 523,75 грн - 100%).

До складу судових витрат, понесених позивачем слід віднести сплачений останнім судовий збір 2665,24 грн та витрати на оплату оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн, що разом становить 5665, 24 грн.

З огляду на вказане, відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 3342,49 грн (5665,24/100*59).

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Національного університету «Києво-Могилянська академія» - адвоката Липового Ігора Володимировичазадовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року змінити в частині вирішення питання розподілу судових витрат, визначивши розмір судових витрат, які підлягають до стягнення з Національного університету «Києво-Могилянська академія» на користь ОСОБА_1 у сумі 3 342 (три тисячі триста сорок дві) гривень 49 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.