Провадження № 4-с/202/51/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., боржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій зазначив, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 січня 1998 року з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебував на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. В межах виконавчого провадження постановою державного виконавця від 29.06.2005 року серії АА № 951674 був накладений арешт та заборона відчуження на належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Про накладений арешт та заборону відчуження стало відмово 22.06.2023 року під час оформлення спадщини після смерті батька. Відзначає, що виконавче провадження на теперішній час завершене, заборгованості зі сплати аліментів немає. Однак питання про скасування арешту не було вирішено, чим порушуються його права. Листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.08.2023 було відмовлено у знятті арешту з належного йому майна.

За цих підстав ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та зобов`язати посадових осіб керівника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити його порушене право та вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту та заборони здійснювати відчуження належної йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), номер запису про обтяження 50729646, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 2162530, що накладені відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2005 року серії АА № 951674.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримав.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилися, повідомлялися про розгляд скарги, заперечень проти скарги не надали.

Суд, з`ясувавши всі обставини скарги та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 січня 1998 року у справі № 12-14/1998 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього судового рішення був виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2005 року державним виконавцем Ситник Н.В. була винесена постанова серії АА № 951674 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до цієї постанови накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ).

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)з заявою про зняття арешту та заборони відчуження з майна.

Листом в.о. начальника відділу Ірини Мартиновської у знятті арешту було відмовлено з підстав відсутності відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 .

Розглядаючи скаргу на бездіяльність державного виконавця, суд враховує, що відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав учасника виконавчого провадження.

Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено, суд має відмовити в задоволенні скарги.

Суд бере до уваги, що відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 вказаного Закону було визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Тобто законом, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Аналогічні положення містяться і в Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який діє з 05.10.2016 року.

Частиною 2 статті 59 цього Закону визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

В постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловився щодо захисту прав боржника у виконавчому провадженні в разі повного виконання рішення суду. Верховним Судом було зауважено, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що з матеріалів скарги вбачається, що відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_4 відсутні, доказів існування заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем чи стягувачем суду не надано, що свідчить про виконання боржником рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що підстави для подальшого арешту майна боржника та заборони на його відчуження відсутні.

За таких обставин скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незнятті арешту з майна, необхідно задовольнити, зобов`язавши Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження, що накладені у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 12-14, виданого 15.11.1998 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, відповідно до постанови серії АА № 951674 від 29.06.2005 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незнятті арешту з майна ОСОБА_1 увиконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 12-14, виданого 15.11.1998 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Зобов?язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження, що накладені у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 12-14, виданого 15.11.1998 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, відповідно до постанови серії АА № 951674 від 29.06.2005 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належитьОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко