провадження № 2/336/787/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу № 336/7278/22 (номер провадження 2/336/787/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Железняка А.В.

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідачів адвоката Щербини К.В.

встановив:

21 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить встановити факт його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна належить, зокрема, 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 заповіт складено не було, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є: ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_4 (на 1/3 частину від 1/2 частини житлового будинку), він - син ОСОБА_4 (на 1/3 частину від 1/2 частини житлового будинку), ОСОБА_2 - онука ОСОБА_4 (за правом представлення замість свого батька та сина ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на 1/6 частину від 1/2 частини житлового будинку), ОСОБА_3 - онука ОСОБА_4 (за правом представлення замість свого батька та сина ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на 1/6 частину від 1/2 частини житлового будинку).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли такі спадкоємці за законом першої черги: дружина померлого ОСОБА_5 , місце проживання якої на день смерті ОСОБА_4 було зареєстровано разом із ним у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та яка протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, онука померлого ОСОБА_2 , місце проживання якої на день смерті ОСОБА_4 було зареєстровано разом із ним у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та яка протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, а також яка 21.06.2019 р. подала державному нотаріусу П`ятої запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 ( в порядку ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України), онука померлого ОСОБА_3 , яка 21.06.2019 р. подала державному нотаріусу П`ятої запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

На день смерті його батька ОСОБА_4 (станом на 23.01.2019 р.) його місце проживання було зареєстровано у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Його місце проживання на день смерті ОСОБА_4 було зареєстровано в квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , але він фактично постійно проживав разом зі своїм батьком у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останнім часом його батько тяжко хворів, у зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду та допомоги, які він здійснював.

До часу смерті батька ОСОБА_4 він отримував щомісячну грошову допомогу як особа, що проживає разом з особою з інвалідністю першої групи ОСОБА_4 , який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Після смерті батька ОСОБА_4 він організував його поховання та ніс у повному обсязі витрати на поховання батька, а також за власні кошти встановив пам`ятник на місці поховання батька.

Постійно проживаючи разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та не подавши протягом встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку заяву про відмову від прийняття спадщини, він у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину.

Однак у нього відсутні докази, передбачені п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими він зміг би довести нотаріусу факт свого постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день смерті батька (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

У зв`язку з цим 30.12.2021 р. державний нотаріус П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується постановою державного нотаріуса П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. від 30.12.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є його матір`ю та дружиною ОСОБА_4 .

Після смерті свого батька ОСОБА_4 й до часу смерті своєї матері ОСОБА_5 він продовжив фактично постійно проживати разом із матір`ю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мати, як і батько, останнім часом тяжко хворіла, мала першу групу інвалідності, у зв`язку з чим потребувала постійного стороннього догляду та допомоги, які він здійснював.

Обставина щодо його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується письмовими доказами, які долучаються до позову.

Також обставину щодо його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті ( по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , можуть підтвердити свідки.

Крім того, у нього знаходяться оригінали особистих документів ОСОБА_4 , копії яких додано до позовної заяви.

За вказаних обставин належить у судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті ( по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надасть йому можливість оформити своє право на спадщину за законом після смерті мого батька у нотаріальній конторі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 336/7278/22 (провадження 2/336/787/23), за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи.

Витребувано з П`ятої запорізької державної нотаріальної контори інформацію щодо відкриття спадкової справи (наявність або відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або усунення їх від права на спадкування, або не прийняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття) після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Попереджено свідків про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи за відмову від давання показань на вимогу суду.

30 січня 2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву з доданим документами та доказами направлення іншій стороні.

Відповідачі вважають, що є підстави для закриття провадження у справі на підставі частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки 19.10.2021 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя було ухвалено рішення, що набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, відповідачі зазначають, що докази надані позивачем на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є неналежними.

Відповідачі, заперечуючи проти факту спільного проживання із померлим надають суду письмові покази сусідів померлого, докази сплати комунальних послуг за будинок АДРЕСА_1 , заяву про призначення субсидії померлому, що спростовує доводи Позивача. Вищезазначені докази вже були дослідженні під час судового розгляду цивільної справи №336/1662/20 у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та відповідно до приписів частини 4 статті 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачі просять у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. - відмовити у повному обсязі.

06 лютого 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, з доказами направлення іншій стороні по справі.

Позивач не погоджується з позицією відповідачів та зазначає, що на час ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рішення від 19.10.2021 р. в цивільній справі № 336/1662/20, залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 28.06.2022 р. в цій справі, була відсутня письмова відмова нотаріуса в оформленні за ним спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд при розгляді вказаної справи, не надаючи взагалі оцінки поданим сторонами доказам на підтвердження або спростування факту його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті, відмовив у задоволенні позову.

Надалі після ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рішення від 19.10.2021 р. в цивільній справі № 336/1662/20 він звернувся до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 , а у разі відмови в оформленні за ним спадщини - з метою отримання відповідної письмової відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

30.12.2021 р. державний нотаріус П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. винесла постанову № 3463/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 .

Саме у зв`язку з відмовою нотаріуса в оформленні за ним спадщини після смерті батька ОСОБА_4 він в рамках цивільної справи № 336/7278/22 просить суд встановити факт його постійного проживання разом із батьком по день його смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, предмети позовів і підстави позовів у цивільних справах № 336/1662/20 та № 336/7278/22 є різними, а тому підстави для закриття провадження у цивільній справі № 336/7278/22, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відсутні.

Заперечення від відповідачів не надходили.

15 лютого 2023 року до суду від П`ятої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 350-2019 на 42 аркушах.

Представником відповідачів до суду подані клопотання про витребування доказів та виклик і допит свідків.

Підготовче судове засідання відкладалося та надавалась можливість представнику відповідача при вирішення клопотання про витребування доказів надали докази, які перешкоди існують у поданні таких доказів.

10 квітня 2023 року представником відповідачів подано клопотання про долучення доказів, а саме відповіді на адвокатський запит з питань надання інформації щодо статусу квартального комітету № 101 до якої додано рішення Запорізької міської ради № 87 від 05.06.2002 року «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення» та рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 174/13 від 29.05.2003 року «Про легалізацію шляхом повідомлення квартального комітету № 101» та персональний склад членів квартального комітету № 101 обраного в межах території його діяльності. Вказані докази долучено до справи.

У зв`язку з чим вирішувати клопотання про витребування доказів є недоцільним, оскільки все надано на адвокатський запит.

За клопотання представника відповідача долучено рішення суду по справі № 336/1662/20.

Представником відповідачів подано клопотання про виклик і допит свідків, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника відповідачів про виклик і допит свідків, - задоволено. У судове засідання викликано свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 . Попереджено свідків про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи за відмову від давання показань на вимогу суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав наведених в заявах по суті спору.

Позивач додатково зазначив, що він мешкав з батьком ОСОБА_4 по день його смерті (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації. Протягом тривалого часу батько зважаючи на вік, тяжко хворів та потребував стороннього догляду. До часу смерті батька ОСОБА_4 він отримував щомісячну грошову допомогу як особа, що проживає разом з особою з інвалідністю першої групи ОСОБА_4 , який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. З метою надання такого догляду він його доглядав та забезпечував всім необхідним, а згодом взяв на себе витрати з організації його поховання.

В жовтні 2021 року він звернувся до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті його батька ОСОБА_4

30.12.2021 р. державний нотаріус П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. винесла постанову № 3463/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 . У зв`язку з відмовою нотаріуса в оформленні за ним спадщини після смерті батька ОСОБА_4 він в рамках цивільної справи № 336/7278/22 просить суд встановити факт його постійного проживання разом із батьком по день його смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 та їх представник заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та просили відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_13 давно приблизно з 1967-1068 років, проживала по сусідству та підтримувала дружні стосунки, часто приходила в гості, повідомила про розташування кімнат в будинку. Позивача ОСОБА_1 також добре знає він дуже добра людина, як турботливий син дуже добре дбав про своїх батьків. ОСОБА_4 , батько позивача, скаржився на ноги, та потребував стороннього догляду, а тому останні роки приблизно з 2017 року по день смерті, січень 2019 року, ОСОБА_1 постійно проживав з батьками, в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в нього була окрема кімната. В будинку були речі позивача. Він доглядав за батьком, а коли батько помер, в його матері різко погіршився стан здоров`я, і він продовжував проживати в будинку за вказаною адресою та доглядав матір. Він допомагав батькам по господарству, прибирав, прав білизну, готував їжу, обробляв город, вирощував продукцію тощо. Свідок ОСОБА_8 також пояснила, що влітку позивач її просив допомогти з консервацією і вона допомагала. Взимку коли засидиться довгенько в гостях у Костенків, позивач її проводив та зачиняв двері в будинку. Вона бачила позивача і рано-вранці і пізно ввечері, і на протязі дня. Він часто щось ремонтував в гаражі та ворота були відкриті. Позивач лікував батька, купував ліки, періодично возив до лікарні. Коли ОСОБА_4 помер, то позивач за власні кошти організував поховання, а пізніше поставив пам`ятник.

ОСОБА_2 , онука ОСОБА_4 проживала на одному подвір`ї, у времянці разом зі своєю сім`єю. Допомагати діду та бабі відмовлялась, посилаючись на те, що в їх хаті неприємний запах. Прати речі баби та діда також відмовлялась, посилаючись на те, що вони завоняють її пральну машину. Іншу онуку ОСОБА_3 вона взагалі перший раз побачила на похороні ОСОБА_4 , вона взагалі не навідувала діда та бабу.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , оскільки проживає по сусідству. ОСОБА_1 проживав з батьками, в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно з 2017 року та доглядав за ними. Позивача бачив майже кожен день, який, то ходив по двору, то щось робив в гаражі, часто ворота були відчинені. Іноді приходив до позивача. ОСОБА_4 хворів. Після смерті батька позивач встановив пам`ятник.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , оскільки проживає по сусідству. ОСОБА_4 , батько позивача, скаржився на ноги, та потребував стороннього догляду, а тому останні роки приблизно з 2016 року по день смерті, січень 2019 року, ОСОБА_1 проживав з батьками, в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Він доглядав за батьком, а коли батько помер, в його матері погіршився стан здоров`я, і він продовжував проживати в будинку за вказаною адресою та доглядав матір. Він допомагав батькам по господарству, готував їжу, прав одяг тощо. Позивач лікував батька, купував ліки, періодично возив до лікарні. Він підписував документи, зокрема акт про фактичне проживання позивача, ОСОБА_1 разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 19 років є головою квартального комітету, знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , як хороших людей, жодних конфліктних ситуацій не виникало. ОСОБА_1 проживав з батьками, в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно з 2016 року та доглядав за ними. Вона як голова квартального комітету посвідчувала пояснення сусідів та складала відповідні акти щодо фактичного проживання ОСОБА_1 з батьками. Вся інформація безпосередньо нею перевірялась, вона особисто спілкувалась з сусідами переш ніж посвідчити той чи інший документ. ОСОБА_1 вів спільне господарство з батьками, міняв вікна, ремонтував дах, паркан міняв тощо, допомагав їм по господарству, обробляв огород. Часто позивач був в гаражі.

Крім того, вона також часто бачила позивача, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач разом з батьком приїздили до неї, і ОСОБА_4 підтвердив, що син проживає разом з ними. Позивач возив батька до лікарні. Після смерті ОСОБА_4 позивач організував похорони, встановив пам`ятник. Всі документи знаходяться у позивача.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що давно знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , оскільки проживає по сусідству. ОСОБА_4 , батько позивача, скаржився на ноги, та потребував стороннього догляду, а тому останні роки приблизно з 2017 року по день смерті, січень 2019 року, ОСОБА_1 проживав з батьками, в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Він доглядав за батьком, а коли батько помер, в його матері погіршився стан здоров`я, і він продовжував проживати в будинку за вказаною адресою та доглядав матір. Він допомагав батькам по господарству, готував їжу, прав одяг тощо. Позивач лікував батька, купував ліки, періодично возив до лікарні. Він підписував документи, зокрема акт про фактичне проживання позивача, ОСОБА_1 разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивача бачив майже кожен день, який, то ходив по двору, то щось робив в гаражі, часто ворота були відчинені. Після смерті ОСОБА_4 позивач організував похорони, встановив пам`ятник.

ОСОБА_2 , онука ОСОБА_4 проживала на одному подвір`ї, у времянці разом зі своєю сім`єю. Допомагати діду та бабі відмовлялась, посилаючись на те, що в їх хаті неприємний запах. Прати речі баби та діда також відмовлялась, посилаючись на те, що вони завоняють її пральну машинку.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 90 років помер батько позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився с. Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24 січня 2019 року складено відповідний актовий запис № 652 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.пр. 11). Дані обставини підтверджуються і повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, даний витяг міститься в матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 148-149).

Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 22 жовтня 1996 року домоволодіння, яке складається з одного жилого будинку і розташованого в м. Запоріжжя, пос. ДД квартал 292 місце за № 9 належить громадянину ОСОБА_4 на праві приватної власності. Вказане домоволодіння зареєстроване в Запорізькому міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_4 (т. 1 а.пр. 13).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (т. 1 а.пр. 14-19, 21-22).

ОСОБА_4 з 23 жовтня 1955 року перебував у шлюбі з ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Орджонікідзевським райбюро ЗАГС від 23 жовтня 1955 року, серія НОМЕР_2 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, який міститься а матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 20, а.пр. 164 зворотна сторінка - 165).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Орджонікідзевським райбюро ЗАГС від 20 січня 1959 року, серія НОМЕР_3 (т. 1 а.пр. 12) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, який міститься а матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 151 зворотна сторінка -152).

Крім позивача, у подружжя ОСОБА_15 був й інший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, який міститься а матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 153).

ОСОБА_6 мав двох доньок: 1) ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка при укладенні шлюбу дівоче прізвище змінила на прізвище ОСОБА_17 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, які містяться а матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 154-156) та 2) ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка при укладенні шлюбу дівоче прізвище змінила на прізвище ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, які містяться а матеріалах спадкової справи (т. 1 а.пр. 156 зворотна сторінка -157).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , у віці 47 років, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 31 грудня 2003 року складено відповідний актовий запис № 11539 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (т. 1 а.пр. 157 зворотна сторінка).

ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , у віці 87 років, про що 11 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 1 а.пр. 165 зворотна сторінка - 166).

За життя ОСОБА_4 заповіт складено не було, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка міститься в матеріалах спадкової справи та відповіддю наданою на запит нотаріуса (т. 1 а.пр. 150, 163 зворотна сторінка, 167 зворотна сторінка).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все його майно, до складу спадкового майна належить, 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Померлий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешкав та був зареєстрований в період з 12 червня 1978 року по 06 лютого 2019 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (з 19.01.1977 року по теперішній час), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (з 25.03.2003 року пот теперішній час), ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 з 27.11.2015 року по теперішній час), що підтверджується відповіддю заступника директора департаменту-начальника управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради наданою за запит нотаріуса (т. 1 а.пр. 161 зворотна сторінка).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , зареєстрований в квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , з 05 червня 2018 року, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, наданими на запит нотаріуса та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, відміткою в паспорті (т. 1 а.пр. 23, 24-25, 162 зворотна сторінка).

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (т. 1 а.пр. 168).

30 грудня 2021 року державний нотаріус П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується постановою державного нотаріуса П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. від 30.12.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини. Позивачу також було роз`яснено право на звернення до суду для встановлення або певних юридичних фактів або визнання права власності (т. 1 а.пр. 26, 172).

21 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить встановити факт його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач, ОСОБА_1 стверджує, що він фактично постійно проживав разом зі своїм батьком у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останнім часом його батько тяжко хворів, у зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду та допомоги, які він здійснював.

ОСОБА_4 , був особою з інвалідністю 1 групи безстроково, внаслідок загального захворювання, непрацездатний та потребував постійного догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0673698 від 26 квітня 2016 року (т. 1 а.пр. 28).

ОСОБА_1 , в період з 01 червня 2016 року по 31 січня 2019 року перебував на обліку в управлінні як одержувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, по догляду за ОСОБА_4 , 1928 року народження. Призначена допомога виплачена в повному обсязі. Виплату допомоги припинено з 01 лютого 2019 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2019 року по 10 листопада 2019 року перебував на обліку в управління як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги (по догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_5 , 1932 р.н.), призначеної у відповідності до постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» № 558 від 29 квітня 2004 року зі змінами. Призначена компенсація виплачена в повному обсязі. Виплату компенсації припинено з 11 листопада 2019 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Управління соціального захисту населення по Шевченківському району (т. 1 а.пр. 27).

Після смерті батька ОСОБА_4 позивач організував його поховання та ніс у повному обсязі витрати на поховання батька, а також за власні кошти встановив пам`ятник на місці поховання батька (т. 1 а.пр. 31-32, 35-38).

ОСОБА_1 неодноразово звертався, до голови квартального комітету № 101, з приводу надання актів фактичного проживання, які затверджували сусіди та дійсно підтверджували, що син ОСОБА_1 доглядав за батьками, такі документи надавались в пенсійний фонд, лікарню, УПСЗН, районну адміністрацію.

Сусіди підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно вів домогосподарство у батьків (заміна вікон, встановлення паркану, зробив опалення тощо). В період часу з 2016 року по 2019 рік, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_1 , це підтверджується відповідними актами фактичного проживання та письмовими поясненнями сусідів, затвердженими головою квартального комітету № 101 тощо (т. 1 а.пр. 29, 30, 40-49).

Рішенням Запорізької міської ради від 05 червня 2002 року № 87 № «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення, квартального комітету № 101 Шевченківського району м. Запоріжжя в межах території його діяльності. Відповідно до пункту № 2 вказаного рішення було затверджено основні напрямки діяльності квартального комітету № 101 Шевченківського району. Головою квартального комітету на загальних зборах мешканців кварталу АДРЕСА_3 обрано ОСОБА_10 , що підтверджуються відповідними документами відповіді на адвокатський запит з питань надання інформації щодо статусу квартального комітету № 101 до якої додано рішення Запорізької міської ради № 87 від 05.06.2002 року «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення» та рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 174/13 від 29.05.2003 року «Про легалізацію шляхом повідомлення квартального комітету № 101» та персональний склад членів квартального комітету № 101 обраного в межах території його діяльності (т. 1 а.пр. 214-217).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили, що ОСОБА_1 постійно проживав разом з батьком ОСОБА_4 по день його смерті (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті свого батька ОСОБА_4 й до часу смерті своєї матері ОСОБА_5 він продовжив фактично постійно проживати разом із матір`ю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мати, як і батько, останнім часом тяжко хворіла, мала першу групу інвалідності, у зв`язку з чим потребувала постійного стороннього догляду та допомоги, які він здійснював. Свідки також підтвердили, що батько позивача ОСОБА_4 хворів та потребував стороннього догляду, який здійснював ОСОБА_1 ОСОБА_1 допомагав батькам по господарству, був пов`язаний з ними спільним побутом тощо.

Суд бере до уваги показання свідків, які є логічними та послідовними. Відсутні підстави ставити під сумнів вказані показання. Показання свідків узгоджуються і з дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами, а саме актами про фактичне проживання позивача та листом з УПСЗН щодо проживання ОСОБА_1 разом з особою з інвалідністю ОСОБА_4 який потребує постійного догляду та іншими матеріалами.

Обставина щодо постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті (по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи та поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні.

Доводи відповідачів щодо закриття провадження, враховуючи що існує судове рішення між тими сторонами та про той же предмет, суд відхиляє, оскільки на час ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рішення від 19.10.2021 р. в цивільній справі № 336/1662/20, залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 28.06.2022 р. в цій справі, була відсутня письмова відмова нотаріуса в оформленні за ним спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд при розгляді вказаної справи, не надаючи взагалі оцінки поданим сторонами доказам на підтвердження або спростування факту його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_4 по день його смерті, відмовив у задоволенні позову.

Надалі після ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рішення від 19.10.2021 р. в цивільній справі № 336/1662/20 позивач звернувся до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 , а у разі відмови в оформленні за ним спадщини - з метою отримання відповідної письмової відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право спадщини за законом, після спадкодавця батька ОСОБА_4 . Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, про право на спадщину зв`язку пропущенням встановленого ст. 1270 ЦК України, строку на прийняття спадщини. Позивачу також було роз`яснено право на звернення до суду для встановлення або певних юридичних фактів або визнання права власності, що підтверджується відповідною постановою від 30 грудня 2021 року (т. 1 а.пр. 26, 172).

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на спірне майно, за захистом якого ОСОБА_1 змушений звернутись до суду, оскільки в позасудовому порядку їх захистити неможливо.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1266 ЦК України якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , а тому діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також, згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , а тому діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом.

Іншими спадкоємцями за законом за правом представлення є онуки спадкодавця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

15 лютого 2023 року до суду від П`ятої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 350-2019 на 42 аркушах (т. 1 а.пр. 144-186).

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), де зазначено, що відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 1 липня 2020 року у справі N 222/1109/17 (провадження N 61-43496св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно мешкав з батьком, до дня смерті останнього, здійснював догляд за батьком, забезпечував його всім необхідним, був пов`язаний спільним побутом,що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи та показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою та доповнюють одне одного.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 16 ЦК передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Суд встановив, що спір виник в зв`язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально.

Встановивши, що позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за законом у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подав, тобто є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_4 , а тому вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного поживання із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини підлягають задоволенню, оскільки нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20), аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 01 липня 2020 року по справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18).

Таким чином, позивачем був доведений факт його постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, а отже підтверджено прийняття ним спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Квитанції про оплату житлово-комунальних послуг надані відповідачем ОСОБА_2 та рішення щодо призначення ОСОБА_4 субсидії не спростовують встановлені в судовому засіданні обставини щодо фактичного проживання позивача ОСОБА_1 разом з батьками.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмові пояснення ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 (т. 1 а.п. 97-99) суд не бере до уваги, оскільки ці письмові пояснення є недопустимими доказами.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Такого порядку як надання письмових пояснень свідків цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено.

Зокрема, ст.ст. 90-93 ЦПК України встановлює спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 69 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показів свідків, шляхом письмових пояснень, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на поставлення питань свідкам стосовно обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справ. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Клопотань про виклик і допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ні відповідачі, ні їх представник не заявляли.

Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасниками (заявлення певних клопотань), оскільки це може призвести до порушення встановленого у статті 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом, такий правовий висновок висловлено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 травня 2023 року у справі № 443/1012/18 (провадження № 61-6304св22).

Доводи представника відповідача про те, що акт № 64 щодо фактичного проживання з померлим позивачем подано з порушенням порядку подання доказів, тобто не подані разом з позовною заявою, а тому є допустимими, не повинні прийматися до уваги, суд відхиляє ці доводи, оскільки позивач посилається на вказані докази в позовній заяві та в додатках на позовну заяву. З яких підстав вказаний документ був відсутній в матеріалах справи невідомо, працівники канцелярії суду будь-яких актів не складали.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку поданим сторонами доказам, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

Оскільки позивачем не заявлена вимога про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Железняк Андрій Вікторович, діє на підставі ордеру серії АР № 1091320 від 26 січня 2023 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 579 видане на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області від 04 жовтня 2011 року № 8 від 07 жовтня 2011 року), місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Представник відповідачів: адвокат Щербина Кирило Валерійович, діє на підставі ордеру серії ЗП № 052393 від 22 січня 2022 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 947 видане на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Запорізькій області від 05 квітня 2012 року № 31 від 05 квітня 2012 року), місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68а, оф. 47.

Дата складання повного судового рішення 09 листопада 2023 року.

Суддя: