ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/2516/22

провадження № 22-ц/4809/1161/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2023 року у складі судді Кулінки Л. Д. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявю та просила встановити факт смерті особи ОСОБА_2 у м. Сухумі, Автономна Республіка Абхазія, Грузія, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Миколаївка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України в певний час ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сухумі, Автономна Республіка Абхазія, Грузія.

Заява мотивована тим, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який на день смерті був громадянином України, постійно проживав та був зареєстрований в селі Шестаківка Кіровоградського району Кіровоградської області.

У вересні 2021 року ОСОБА_2 поїхав до своєї дружини ОСОБА_2 , яка постійно проживала в місті Сухумі, Республіка Абхазія, Грузія, де раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим органом реєстрації актів цивільного стану міста Сухумі, Республіка Абхазія, після чого відкрилась спадщина.

З метою проведення державної реєстрації смерті батька, ОСОБА_1 звернулась до Кропивницького міського відділу смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, однак, в проведенні державної реєстрації смерті було відмовлено, оскільки, заявником не надано офіційний документ на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , а свідоцтво про смерть видані посадовими особами на тимчасово окупованій території, вважаються незаконними.

Оскільки, республіка Абхазія є самопроголошеною республікою, не визнається світовою спільнотою як незалежна держава та розглядається як тимчасово окупована територія Грузії, ОСОБА_1 вважала, що факт смерті батька заявника можливо встановити лише на підставі рішення суду, а тому звернулась до суду із заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті, відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що належних доказів того, що заявник зверталась до уповноваженого органу реєстрації актів громадянського стану Грузії для встановлення юридичного факту смерті особи на її окупованій території та отримала відмову у видачі відповідного свідоцтва про смерть з зазначенням причин відмови заявником, не надано.

Суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 всупереч пункту 8 частини першої ст. 315 ЦПК України не дотримано процедури щодо встановлення факту громадянського значення на окупованих територіях іншої держави, а розгляд цієї заяви в порядку статті 317 ЦПК України, суд вважав неприйнятним, так як цією нормою визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, а не інших держав.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву про встановлення факту смерті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та допустив порушення норм процесуального права.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував вимоги п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та п. п. 1, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»

Республіка Абхазія є самопроголошеною республікою, не визнається світовою спільнотою як незалежна держава та розглядається як тимчасово окупована територія Грузії, що є загальновідомою обставиною, а заявник позбавлена можливості зареєструвати факт смерті свого батька у встановленому законом порядку.

При ухваленні рішення, судом першої інстанції не враховано практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії.

На підтвердження факту смерті батька заявник надавала суду докази, що достовірно свідчать про смерть її батька.

Крім того, суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, надавши свідоцтво про смерть, на підставі якого нарахування та виплати пенсії померлому ОСОБА_2 були припинені.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Романюк О. В. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від начальника Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист, в якому він просить розглянути справу без присутності заінтересованої особи.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, заінтересована особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.1968, виданого Сухумським міським бюро ЗАГС, батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

07 травня 1987 року Сухумським міським ЗАГС зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складений запис за № 355. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_6 , дружини: ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.05.1987.

Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 16 жовтня 2006 року розрізано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що складено актовий запис № 132. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище їй ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (повторно) серії НОМЕР_4 від 12.01.2022.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Миколаївка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 від 13.11.2002, виданого Кіровоградським РВУМВС України в Кіровоградській області.

Відповідно до довідки виданої секретарем комісії з питань громадянства, помічником вице-презедента Республіки Абхазія, ОСОБА_2 , 1942 року народження не є громадянином Республіки Абхазія, та Республіки Грузія.

Відповідно до медичного свідоцтва про смерть № 267 від 27.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в республіці АДРЕСА_1 . Причина смерті: гостре порушення мозкового кровообігу. Про що також, органом під назвою «Министерство юстиции орган ЗАГС город Сухуми, Республика Абхазия» 27.10.2021 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулась до Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою отримання державної реєстрації факту смерті ОСОБА_2 .

Листом № 100-22.10-115 від 07.06.2022 Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено заявника, що 15.12.2021 за анкетою ОСОБА_1 про витребування документу з-за кордону відділом було направлене клопотання до компетентних органів Грузії щодо витребування повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смерть якого зареєстрована в місті Сухумі, Абхазії Грузія. 27.10.2021 до компетентних органів Грузії. 28.12.2021 відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Дніпро) повідомив про направлення прохання щодо витребування документу про смерть відповіді до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаною державами-членами, Співдружності Незалежних Держав у Мінську 22.01.1993, направлено до Міністерства юстиції України з метою подальшого спрямування до компетентних органів Грузії. 20.01.2022 відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Дніпро) повідомив, що за повідомленням Міністерства юстиції України анкету та прохання про надання правової допомоги щодо повторної видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 надіслано Агентству з розвитку державних сервісів Міністерства юстиції Грузії відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Станом на 07.06.2022 року повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та будь-яка відповідь від компетентних органів Грузії не надійшла. Правила передбачають надання відмови у проведенні державної реєстрації смерті, але ця відмова стосується громадян України, які померли на окупованій території України, тобто, статті 317 Цивільного процесуального кодексу України «Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України». А тому, заявнику рекомендовано звернутись до суду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник всупереч пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України не дотримано процедури щодо встановлення факту громадянського значення на окупованих територіях іншої держави.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до статті 24 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах у справах про визнання безвісно відсутнім, оголошення померлим та встановлення факту смерті компетентні установи тієї Договірної Сторони, громадянином якої була особа у той час, коли вона за останніми відомостями була живою. Установи однієї Договірної Сторони можуть визнати громадянина іншої Договірної Сторони безвісно відсутнім, померлим, а також встановити факт його смерті за клопотанням осіб, що проживають на її території, якщо їх права та інтереси ґрунтуються на законодавстві цієї Договірної Сторони. У випадках, які передбачені пунктами 1 та 2 цієї статті, установи Договірних Сторін застосовують законодавство своєї держави.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.1968, виданого Сухумським міським бюро ЗАГС, батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 8).

07 травня 1987 року Сухумським міським ЗАГС зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складений запис за № 355. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_6 , дружини: ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.05.1987 (а. с. 9).

Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 16 жовтня 2006 року розрізано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що складено актовий запис № 132, а після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище заявнику ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (повторно) серії НОМЕР_4 від 12.01.2022 (а. с. 10).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Миколаївка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 від 13.11.2002 виданого Кіровоградським РВУМВС України в Кіровоградській області (а. с. 11-13).

Відповідно до довідки виданої секретарем комісії з питань громадянства, помічником вице-презедента Республіки Абхазія, ОСОБА_2 , 1942 року народження не є громадянином Республіки Абхазія, та Республіки Грузія (а. с. 16).

Відповідно до копії медичного свідоцтва про смерть № 267 від 27.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в республіці АДРЕСА_1 . Причина смерті: гостре порушення мозкового кровообігу (а. с. 29-30), про що також, органом під назвою «Министерство юстиции орган ЗАГС город Сухуми, Республика Абхазия» 27.10.2021 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 20).

Листом № 100-22.10-115 від 07.06.2022 Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на звернення ОСОБА_1 щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , заявнику рекомендовано звернутись до суду (а. с. 31-32).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України, яка проживає на території України і яка просить встановити юридичний факт: факт смерті її батька - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на окупованій території Республіки Грузія, а саме, на території Абхазії.

Відповідно до Постанови парламенту Грузії «Про окупацію територій Грузії російською федерацією» від 29 серпня 2008 року колишня Південно-Осетинська автономна область і Абхазька автономна республіка оголошені територіями, окупованими російською федерацією.

Згідно з Законом Грузії «Про окуповані території» окупованою територією є, зокрема, територія Абхазької автономної республіки.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

З огляду на зазначене, суд вважає факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця села Миколаївка Кіровоградського району Кіровоградської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сухумі Автономною Республіки Абхазія, Грузія, доведеним.

При цьому, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про смерть її батька, видане державним органом України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявницею не дотримано процедури щодо встановлення факту, що має юридичне значення на окупованих територіях, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні заяви саме з цих мотивів.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах 15 вересня 2021 року у справі № 367/2656/20 (провадження № 61-16174св20) та від 29 бере зня 2023 року у справі № 754/15666/21 (провадження № 61-10845св22).

Помилковість таких висновків полягає у тому, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні заяви з підстав недотримання процедури, що призвело до порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення заяви.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2023 року скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сухумі, Автономна Республіка Абхазія, Грузія.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 7 ст. 294 ЦПК України, яка регулює порядок розгляду справ окремого провадження, передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, розподіл судових витрат понесених під час розгляду заяви судом першої та апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сухумі, Автономна Республіка Абхазія, Грузія.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01.11.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. І. Чельник