Дата документу 06.11.2023
Справа № 334/5033/21
Провадження № 2/334/3494/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

за участю секретаря Півень М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в житловому приміщенні за адресою:

АДРЕСА_1 по відношенню до відповідачів являється виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Позивач у період з 01.10.2016 року по 31.12.2020 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 59754,68 гривень..

Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно.

Таким чином, оскільки відповідачі не здійснювали у належному обсязі оплату за використані послуги, з урахування здійснених ними оплат, утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 59754,68 гривень, яку позивач просить стягнути з них за рішенням суду, а також судові витрати в розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням від 09.11.2021 року позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» було задоволено в повному обсязі та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 59754,68 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні, 68 копійок) та судовий збір в розмірі 2270 грн.(дві тисячі двісті сімдесят гривень) по 454 грн. з кожного.

04.09.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява відповідача ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2021 року по справі №334/5033/21 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігрів питної води). Однією з підстав для перегляду заочного рішення, відповідачка вказала, що Заявник та Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , не проживають й відповідно не користуються послугами з централізованого постачання гарячої води (підігрів питної води), сума, нарахована Позивачем підлягає зменшенню шляхом здійснення перерахунку. Також зазначила, що наразі відповідачка ОСОБА_6 наразі змінила прізвище на « ОСОБА_9 » у зв`язку з укладенням шлюбу. До того ж, вказала, що в рішенні суду по цій справі вказано, що заборгованість стягується послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігрів питної води) за період з жовтня 2016 року по грудень 2020 року, що свідчить про пропущення Позивачем строків позовної давності.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року вищевказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до судового розгляду на 09.11.2023 року.

31.10.2023 року представник відповідача ОСОБА_10 надала відзив у справі, в якому просила позов задовольнити частково та стягнути заборгованість за період з квітня 2017 року по грудень 2020 року відповідно до їх часток у спільній частковій власності, а саме по 1/4 з кожного співвласника: з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в розмірі 13 697,49 грн. з кожного. Відзив обґрунтувала тим, що квартира АДРЕСА_2 набута у приватну спільну часткову власність в порядку приватизації ОСОБА_1 (1/4 частки), ОСОБА_2 (1/4 частки), ОСОБА_4 (1/4 частки) та ОСОБА_11 (1/4 частки), про що свідчить наявна в матеріалах справи копія інформаційної довідки № 243935754 від 11.02.2021 року.

Оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, так як іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири немає. Вважають, що ОСОБА_7 є відповідачем в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; ОСОБА_1 - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; ОСОБА_2 - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; ОСОБА_4 - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає його частці в праві спільної часткової власності на квартиру.

ОСОБА_5 не є співвласником квартири, відтак, є неналежними відповідачем за вимогами Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані по квартирі, що є приватною власністю. Член сім`ї власника житла, який проживає разом з ним, має право на користування житлом, обов`язки власника житла на нього не переходять (стаття 405 ЦК України).

Таким чином, відповідні витрати повинні бути розподілені між сторонами, відповідно до їх часток у спільній частковій власності, а саме по 1/4 з кожного співвласника. Крім того, згідно змісту позовної заяви заборгованість стягується за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігрів питної води) за період з жовтня 2016 року по грудень 2020 року, що свідчить про пропущення Позивачем строків позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив провести судове засідання без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Тоцька Олена Володимирівна в судове засідання не з`явились, представник відповідача адвокат Тоцька О.В. надала заяву про розгляд справи без їх участі з урахуванням відзиву у справі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали, з заявою про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються Витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с.19-23, 51).

Відповідно до відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, вказане житлове приміщення належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності по 1/4 частки кожному на підставі Свідоцтва про право власності №119 від 08.02.2008 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с.8).

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2015 року, відповідачка ОСОБА_6 змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_9 ». (а.с.54)

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач у період з 01.10.2016 року по 31.12.2020 року надав послугу відповідачам на підставі особового рахунку № НОМЕР_2 оформленого на ОСОБА_1 , послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву води) у житлове приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 на загальну суму 65559,69 грн .( а.с. 9-11), з яких сплачено 5805,01 грн.

Тобто, відповідачі, скориставшись послугами Концерну, не у повному обсязі здійснили оплату за надані позивачем послуги.

Отже, станом на 01.12.2020 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає 59754,68 гривень, відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості (а.с.11-12).

При цьому, факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним.

Враховуючи викладене, між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відсутність укладеного письмового договору про надання послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 року).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються ЦК України, Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач (індивідуальний) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідачка ОСОБА_5 не є співвласником квартири, відтак, є неналежними відповідачем за вимогами Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані по квартирі, що є приватною власністю. Член сім`ї власника житла, який проживає разом з ним, має право на користування житлом, обов`язки власника житла на нього не переходять (стаття 405 ЦК України).

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує.

Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, відповідні витрати повинні бути розподілені між співвласниками спірної квартири, відповідно до їх часток у спільній частковій власності, а саме по 1/4 з кожного співвласника.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частини першої статті 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особої дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у письмовій заяві.

Як встановлено судом, відповідачі зобов`язані щомісяця здійснювати оплату за надану у квартиру теплову енергію, а відтак вказані зобов`язання відповідачів виникали щомісяця. При цьому, плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, який неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023.

З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 14.07.2021 та просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2020 року. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020 року.

Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості за період з січня 2015 року по березень 2017 року спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

За таких обставин, стягненню підлягає сума заборгованості за період з квітня 2017 року по грудень 2020 року в сумі 54 789,95 грн.

За таких обставин, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Позов Концерну «МТМ» необхідно задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 54 789,95 грн. у рівних частинах з кожного по 13 697,49 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, у зв`язку зі зверненням із позовом до суду, по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог, що становить 2081.36 грн. по 520,34 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 54 789,95 грн.(п`ятдесят сім тисяч гривень сімсот вісімдесят дев`ять гривень 95 коп.) у рівних частинах з кожного по 13 697,49 грн. (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто сім гривень 49 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2081.36 грн. по 520,34 грн. (п`ятсот двадцять гривень 34 коп.) з кожного.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.