КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №754/4636/17
номер провадження №22-ц/824/9505/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Березовенко Р.В., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Костинюк .В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Назарова Романа Юрійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А.,

у цивільній справі №754/4636/17 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , за результатами розгляду якого, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за договором позики у розмірі 100 226, 53 доларів США, що згідно з курсом НБУ на 28 березня 2017 року становить 2 721 150 грн. 53 коп.; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної власності у рівних частинах; визначити порядок та спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 .

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки недійсним.

У листопаді 2017 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. В частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_8 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 залишено без змін. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_8 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

23 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Назаров Р.Ю. звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову у якій просив подальший розгляд справи здійснювати, виходячи з наступних позовних вимог:

у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за договором позики від 17 травня 2013 року, у розмірі: 40 000 долари США (що еквівалентно 1 086 000) - основна сума боргу; 10 548, 38 долари США (283 945 грн. 02 коп.) - відсотки за користування грошовими коштами протягом терміну дії договору; 13 033,41 долари США (що еквівалентно 353 857 грн. 08 коп.) - відсотки за користування грошовими коштами у період з 19 травня 2015 року по 28 березня 2017 року; 34 211, 88 долари США (що еквівалентно 928 852 грн. 54 коп.) - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 ;

визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону.

В обґрунтування вимог заяви, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 49 ЦПК України, вказував, що з моменту подачі позову та часу розгляду справи відбулися зміни у законодавстві, що регулюють спірні відносини в частині визначених способів реалізації предмету іпотеки за рішенням суду, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року заяву представника позивача - ОСОБА_2 про зміну предмету позову залишено без розгляду.

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині залишення без розгляду заяви про зміну предмету позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Назарова Р.Ю. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив ухвалу суду у зазначеній частині скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що 20 червня 2019 року судом закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 06 вересня 2021 року, на час розгляду даної справи Верховним Судом, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення розбіжностей та осучаснення реалізації майна в іпотеці та виконавчому провадженні від 16 липня 2021 року № 1701-ІХ, яким серед іншого, внесено зміни до ч. 2 ст. 39, ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та запроваджено новий спосіб реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, а саме: шляхом проведення електронного аукціону. Таким чином, позивач не мав змоги заявити позовні вимоги в частині способу реалізації майна шляхом проведення електронного аукціону, оскільки під час первісного розгляду справи, такого способу не існувало.

01 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Вказуючи, що аналіз ст.ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що конкретний спосіб реалізації майна не змінився, а фактично змінилася лише його назва. Крім того, оскільки у позовній заяві позивач не просив визначити конкретний спосіб реалізації предмету іпотеки з числа передбачених ст. 39 Закону України «Про іпотеку», то і зміна назви способу у законодавстві не може бути підставою для зміни предмету позову. Вказуючи, що зміни на які позивач посилався у своїй заяві, відбулися 04 лютого 2019 року, в той час, як підготовче засідання закінчено 20 червня 2019 року, а відтак, доводи апеляційної скарги в частині зміни норм законодавства, є безпідставними.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Назаров Р.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мазур Т.В., представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Костинюк Д.В. заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року вищевказану ухвалу суду скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду спору.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову.

22 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову прийнято до розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. В частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_8 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 залишено без змін. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_8 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року прийнято до провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Залишаючи заяву про зміну предмету позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява подана з пропуском процесуального строку на її подання.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 49 ЦПК України встановлено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями ст. 189 ЦПК України встановлено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Виходячи з загальних положень ЦПК України, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 49 ЦПК України визначено, що у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Звертаючись до суду із заявою про зміну предмету позову, представник позивача посилався на вимоги ч. 4 ст. 49 ЦПК України.

При цьому, позивачем не було взято до уваги, що ч. 4 ст. 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, зміна предмету позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті.

В свою чергу, частиною 3 вказаної статті надано право позивачу на зміну предмету позову до закінчення підготовчого засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.

Після скасування постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, справа у вказаній частині була прийнята ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року до провадження та судом призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Тобто, станом на день подання представником позивача заяви про зміну предмету позову, її розгляд здійснювався судом по суті спору, що сторонами не заперечується.

Таким чином, прийняття заяви про зміну предмету позову після закриття підготовчого провадження, є порушенням приписів ч. 4 ст. 49 ЦПК України.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття, ЦПК України не врегульовано.

Однак, згідно висновків викладених у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 910/7103/21, та від 05 жовтня 2022 року у справі № 204/6085/20, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Водночас, із клопотанням про повернення до стадії підготовчого провадження з метою вирішення питання про прийняття заяви про зміну предмету позову, позивач до суду першої інстанції не звертався.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що заява про зміну предмету позову подана представником позивач з порушенням строків, встановлених ч. 4 ст. 49 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення її без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Назарова Романа Юрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді