Справа № 161/9275/23 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/1036/23 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою, мотивуючи тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 29.10.2019 був розірваний. З 24.06.2008 вона, як дружина та член сім`ї відповідача, на підставі ордеру № 25, виданого на ім`я ОСОБА_4 має право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в АДРЕСА_1 . Зазначає що зареєстрована у даному приміщенні, однак відповідач змінив вхідні замки, чим позбавив її житла, яким вона бажає користуватися. У неї відсутнє інше житло, у якому б вона могла проживати із дітьми.

Просила суд усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 'б шляхом її вселення у зазначену квартиру, також просила зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою та передати їй дублікати ключів від вхідних дверей квартири.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 серпня 2023 року позов задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом вселення її в зазначену квартиру.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_1 дублікати ключів від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1073 гривень 60 копійок понесених витрат на сплату судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що позивач не проживає у квартирі з 2019 року, добровільно виселилась разом з дітьми та забрала свої речі, що підтверджується проведеною перевіркою працівниками відділу превенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов виноску, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29.05.1993 по 29.10.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.10.2019 було розірвано (а.с.9-10)

24.06.2008 Виконавчим комітетом Луцької міської ради ОСОБА_4 з сім`єю в складі 7 чоловік, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі рішення Луцького міськвиконкому від 19.06.2008 № 398-1 був виданий спеціальний ордер № 25 на трьохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 та вказані громадяни на даний час зареєстровані у ній.

Під час судового засідання в суді першої інстанції відповідач визнав, що змінив замки від вхідних дверей, чим позбавив позивачку доступу до житла.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, встановивши, що позивач ОСОБА_1 є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з часу видачі ордера на службову квартиру, який був виданий з урахуванням того, що ОСОБА_8 відносилась до членів сім`ї ОСОБА_4 , ця квартира є її постійним місцем проживання, іншого житла не має, періодичне тимчасове не проживання у квартирі пов`язане із вчиненням відповідачем щодо неї домашнього насилля психологічного характеру , відповідач замінив замки до вхідних дверей, чим позбавив позивачку доступу до житла.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач добровільно виселилась з квартири та не проживає у квартирі з 2019 року не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Водночас доводи позивачки про те, що навесні 2023 року вимушена була з дітьми тимчасово виїхати з квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що відповідач періодично вчиняє домашнє насильство та орендувати квартиру підтверджуються постановами Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2020 року, від 14 лютого 2020 року, якими встановлено, що відповідач ОСОБА_10 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідач в суді першої інстанції визнав, що змінив замок від вхідних дверей навесні 2023 року, оскільки створив іншу сім`ю. До цього часу позивач мала ключ та вільний доступ до квартири, де знаходяться особисті речі її та дітей, спільно набуте майно, поділ якого не проводився між сторонами в судовому або ж у добровільному порядку.

Наданий лист Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 23 серпня 2023 року, в якому ОСОБА_4 на його ж звернення повідомлено про встановлені на підставі опитування сусідів обставин не проживання позивачки ОСОБА_1 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 з 2019 року, суд вважає недостовірним доказом відповідно до приписів статті 79 ЦПК України, оскільки у цьому листі відсутня інформація про прізвища сусідів, які опитувались, їхні анкетні дані, адреси проживання.

Лист Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 23 серпня 2023 року, наданий на ім`я ОСОБА_11 щодо її проживання у спірній квартирі не стосується предмету спору у даній справі, тому апеляційним судом до уваги не приймається.

Посилання в апеляційній скарзі на приписи статей 405 ЦК України, 156 ЖК України є помилковими, оскільки указаними нормами права регулюються правовідносини, які виникли між власником житла та членом чи колишнім членом його сім`ї, у той час як квартира, про вселення у яку заявила позивач, у приватній власності не перебуває та належить до службового житлового фонду.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач не проживає у спірній квартирі понад установлений законом 6-місячний строк не підтверджені належними доказами. До того ж, відповідач, не заявляв вимог до ОСОБА_1 про втрату права на житло з наведених підстав, а предметом спору у даній справі є вимога про вселення у квартиру у зв`язку із вчиненими відповідачем ОСОБА_4 перешкодами позивачці ОСОБА_1 у користуванні житлом, права на яке вона не позбавлена в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та являють собою цитування норм Цивільного та Житлового Кодексів України, а також зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права, обставин справи.

Відповідно до приписів статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи встановлені судом обставини справи та приписи статті 375 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді