Справа № 335/646/23
Провадження №2/337/555/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в :

23.01.2023 року, представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Ткаченко О.С. звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у якому вказала, що ОСОБА_1 , з 2001 перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, проживала з ним однією сім`єю за місцем свого проживання (в її квартирі) без реєстрації шлюбу. Подружжя вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, були звичайним подружжя, представлялися, всім оточуючим та близьким їм людям, як чоловік та дружина. Крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача, ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка усі витрати пов`язані з похованням були здійснені її донькою - ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на квартиру.

Вважає, що позивач проживала зі своїм чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу більш ніж 5 років до його смерті, а відтак має право на спадкування його майна, як спадкоємець четвертої черги на підставі ст. 1264 ЦК України. Інших спадкоємців, окрім заявниці немає.

21.12.2022 року заявник звернулась до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини після смерті свого чоловіка, була спадкова справа № 167/2022.

Постановою приватного нотаріуса від 09.01.2023 року, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки заявником не подано документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем.

Просить суд встановлення факту постійного проживання разом із ОСОБА_2 з 2004 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2023 року, справу передано для розгляду до Хортицького районний суд м. Запоріжжя.

10.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

10.03.2023 року ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.04.2023 року на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи №167/2022.

18.04.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов у якому, окрім іншого, вказано, що додані до позовної заяви фотографії із зображенням позивачки з ОСОБА_2 не містять інформації щодо предмета доказування, а тому не підтверджують факт наявності між сторонами відносин, притаманних сім`ї, що дає право на спадщину.

Наявність у позивачки документів, пов`язаних із смертю та захороненням ОСОБА_2 не можуть бути взятими до уваги, оскільки їх наявність не підтверджує факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків з померлим.

В доданих до позову копіях договору №50477, Акту №7159 від 23.10.2022 року та квитанції про витрати пов`язані з похованням ОСОБА_2 , замовником послуг зазначена не позивачка, а ОСОБА_3 , її донька.

До позовної заяви додані квитанції про оплату комунальних послуг від 25.10.2022, 19.11.2022, 22.12.2022 в квартирі, яка належала ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Але ці платежі були здійснені вже після його смерті ( ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), вони не підтверджують факт оплати комунальних послуг за спільні кошти позивачки із спадкодавцем.

Вважає, що ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували наявність між нею та ОСОБА_2 сталих відносин, притаманних подружжю таких як: спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї та відповідно немає підстав віднесення її до спадкоємців за законом четвертої черги. Між позивачкою та ОСОБА_2 не виникли сімейні відносини.

ОСОБА_2 не залишив заповіт на спадкове майно на ім`я позивачки - тобто не виявив бажання передати все наявне майно у спадок, та спірна квартира має всі ознаки відумерлої спадщини.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою суду від 26.04.2023 року, закрито підготовче провадження у справі, і справа призначена до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та пояснила, що позивачка проживала з ОСОБА_2 у м. Заполріжжя по Бульвару Центральному, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки одне перед одним, але шлюб не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Витрати на його поховання несла сімя позивачки - її донька. Встановлення факту необхідно для оформлення спадщини, так як інших спадкоємців немає.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнає з мотивів викладених у відзиві, так як не надано належних доказів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 її сусідка, проживають у будинку по ОСОБА_5 з вісімдесятих років. Сусідка познайомилась з чоловіком і з 2001 року стали проживати разом. Жили дружно, разом ходили до магазину і на ринок. Більше чоловіка бачила у вихідні дні, він займався книгами, а ОСОБА_1 йому допомагала. Вони разом їздили відпочивати. ОСОБА_1 представляла його як свого чоловіка, але не в шлюбі зареєстрованому. В основному вони проживали по ОСОБА_5 , і іноді він їздив до своєї квартири.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що позивачка ОСОБА_1 являється її матірю. З 2001 року мати проживала разом з ОСОБА_2 як подружжя, але вважали недоцільним реєструвати шлюб. Свідок приходила до них в гості. Вони разом ходили за покупками, їздили на відпочинок, на прогулки. У них були хороші, дружні стосунки, проживали за адресою матері по АДРЕСА_2 . У Єняшина родичів не було. Проживали вони разом до смерті ОСОБА_2 у жовтні 2022 року. У того була квартира і він казав, що квартира дістанеться їм, але внаслідок хвороби не встиг скласти заповіт.

В подальшому у судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Від відповідача до суду надано заяву про подальший розгляд справи за відсутності представника відповідача з врахуванням відзиву, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, за відсутності підстав для відкладення, або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, якими вже надавались пояснення у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва № 10999 про право власності на житло від 03.05.2001 року, ОСОБА_2 належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до копії паспорту, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 20.06.2006 року(а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до договору № 50477 від 23.10.2022 року укладений між ОСОБА_3 і ТОВ «Інтек», останній зобов`язується здійснювати догляд місця поховання(а.с.9-10).

Відповідно до свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1 (а.с.16-17).

21.12.2022 року приватним нотаріусом Єдемською - Фастовець О.О. заведена спадкова справа №167/2022, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Відповідно до копії спадкової справи №167/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 (а.с.43-55).

відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.1995 року по 22.10.2022 року, разом з ним зареєстровані особи відсутні.

Постановою від 09.01.2023 року, приватний нотаріус Єдемська - Фастовець О.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 у зв`язку з не підтвердженням родинних відносин(а.с.18).

Судом досліджені копії трьох світлин, на яких, за твердженнями позивачки у позові, зафіксована вона і її чоловік ОСОБА_2 (а.с.13-15), фотокопії квитанцій(а.с. 20, 21), фотокопія сторінки невідомого документу, який в додатках вказаний як копія медичної картки(а.с.19).

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року в справі № 686/15993/21 (провадження № 61-5889св22) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність між ними сталих відносин, притаманних подружжю.

Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) виклав правовий висновок, де зазначив, що лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Таким чином, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом фактично було встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для підтвердження її статусу спадкоємця четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 з 2004 року по день смерті, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, то суд прийшов до висновку, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що між ними були відносини, притаманні подружжю, вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту проведення з ОСОБА_2 спільних витрат, зокрема, придбання ними будь-якого майна в інтересах сім`ї як рухомого, так і нерухомого (в тому числі: чеків, квитанцій про оплату товарів, зокрема про придбання меблів, побутової техніки, предметів вжитку, договорів та свідоцтв про набуття спільної власності), спільної участі у витратах на утримання житла, його ремонт, участі у догляді один за одним під час хвороби, в тому числі понесення витрат на лікування, надання взаємної допомоги, наявності заповітів, ділової та особистої переписки, доказів на підтвердження джерел формування спільного бюджету, доказів щодо домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, документів щодо фактичного проживання чоловіка та жінки тощо.

Саме по собі надання документів про понесення донькою позивачки витрат на поховання ОСОБА_2 , фотокопії платіжних документів про сплату комунальних послуг після смерті ОСОБА_2 , не може бути підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, пов`язаність їх спільним побутом, наявність у них взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі ст.1264 ЦК України.

Згідно з поясненнями свідків, позивачка тривалий час проживала разом з ОСОБА_2 в одній квартирі, поводились як дружина та чоловік, вели спільне господарство, разом витрачали кошти.

Проте, одна із свідків є родичкою позивачки, тому може бути заінтересована в результаті розгляду справи на її користь.

Водночас, лише показання свідків, три спільні світлини, фотокопія сторінки невідомого документу, який в додатках вказаний як копія медичної картки, не є достатніми доказами на підтвердження реальності сімейних відносин позивача та померлого, спільності їх бюджету та ведення господарства, зокрема понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_2 , наявності у них сім`ї в розумінні ст. 3 СК України.

Аналізуючи надані докази у їх сукупності, судом встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дійсно мали місце певні стосунки, вони проводили час разом, але встановити їх тривалість та характер не виявилося можливим, оскільки суду не надано достатніх та допустимих доказів, з яких можна зробити висновки щодо наявності чітких та повних ознак фактичного шлюбу.

Факт тривалого перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки, підтримання добрих стосунків, спільний обід, відпочинок або проживання за однією адресою, при відсутності інших наведених вище ознак, не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні членам однієї сім`ї, такі як: наявність взаємних прав та обов`язків, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, які б надавали позивачу право на спадкування.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 13, 89, 206, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) разом із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з 2004 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 07.11.2023 року.

Суддя: