Справа №443/776/17
Провадження №2/443/22/23
УХВАЛА

про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення

09 листопада 2023 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадасту у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішень Баковецької сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними, протиправними рішень Баковецької сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

Суть заяви.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду заяву про зустрічне забезпечення позову, у якій просить суд застосувати у справі зустрічне забезпечення позову шляхом внесення третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 на депозитний рахунок Жидачівського районного суду Львівської області суду грошових коштів у сумі 150 000 гривень в якості забезпечення відшкодування збитків відповідача ОСОБА_1 забезпеченням позову.

В обґрунтування заяви покликається на те, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, а невжиття заходів зустрічного забезпечення може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак, й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вже зазнають значних збитків внаслідок забезпечення позову за заявою позивача ОСОБА_4 та будуть зазнавати ще більших внаслідок задоволення заяви ОСОБА_5 про таке забезпечення, оскільки, вжиті судом заходи забезпечення позову обмежать їхні права та інтереси, позбавляючи їх обох права розпоряджатися належним спадковим майном на праві приватної власності з огляду на те, що позивачем ОСОБА_4 ще раніше було подано до нотаріальної контори заяву про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину ще 25.09.2020 і з того часу ОСОБА_6 обмежений у можливості отримати свідоцтва на спадкове майно. Фактично, його права як власника спадкового майна обмежені позивачем вже майже два з половиною роки. У випадку задоволення судом заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову, такі заходи будуть впливати на матеріальний стан відповідача як власника нерухомого майна ще з моменту відкриття спадщини та призведуть до понесення ним додаткових витрат внаслідок їх застосування, оскільки спадкове майно не може бути переоформлене його спадкоємцем, він не може вільно ним володіти, розпоряджатися та забезпечувати його належне утримання. За свого життя його батько розпочав реконструкцію житлового будинку, що знаходиться на земельній ділянці з к.н. :04:004:0022, однак він не може зареєструвати таку реконструкцію існуючого житлового будинку, під`єднати на своє ім`я електричну енергію та газопостачання. Забезпечення позову значно обмежить майнові та немайнові права ОСОБА_1 . Враховуючи, що на земельній ділянці площею 0,25 га (кадастровий номер якої :04:004:0022), що розташована по АДРЕСА_1 знаходиться побудований за життя та належний ОСОБА_6 житловий будинок, тобто нерухоме майно, його належне введення в експлуатацію та подальше обслуговування неможливе та вкрай ускладнено у зв`язку із тим, що свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, де він знаходиться, не можливо буде отримати до прийняття судом рішення у справі №443/776/17. Крім того, житловий будинок, який знаходиться на цій земельній ділянці, вже декілька років як збудований, але не введений в експлуатацію, в тому числі, таке буде мати місце з вини ОСОБА_5 . Також, неможливо належно дооблаштувати підведення електричної енергії до цього житлового будинку по «зеленому тарифу», що знаходиться на цій земельній ділянці, без введення його в експлуатацію та реєстрації права власності на житловий будинок, яке також не можна отримати до завершення судового слухання у справі. Вжиття судом заходів забезпечення позову буде надзвичайно обтяжливим для власників та спадкоємця нерухомого майна, тому є всі підстави вжити заходів зустрічного забезпечення позову.

Представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7 подано до суду заперечення на клопотання про застосування зустрічного забезпечення, в обґрунтування якого покликаючись на те, що будинок по АДРЕСА_1 не є предметом позову ОСОБА_5 і не є об`єктом заяви для забезпечення позову, така стосується лише земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0022 і прав на неї. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності будинку по АДРЕСА_1 і відповідно доказів того, що такий будинок є об`єктом спадкових прав. ОСОБА_6 на праві власності належать лише дві спірні земельні ділянки к.н.:04:004:0011 та к.н.:04:004:0022. Інше нерухоме майно на праві власності у спадкодавця відсутнє. ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 . Заявлені заходи не перешкоджають відповідачам користуватися земельними ділянками, не обмежують їх у праві обробляти, обслуговувати і доглядати за ними. На спірних земельних ділянках відсутнє нерухоме майно, що б належало ОСОБА_6 на праві власності і могло б бути об`єктом спадкування і завдання шкоди. Протилежного представником відповідача не доведено. Заявниця не надала належних та допустимих доказів існування майна, якому можуть бути завдані збитки, не довела наявності фактичних обставин, з якими пов`язується обов`язкове застосування зустрічного забезпечення, відсутні обставини, які б унеможливлювали можливе відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, про яке просить позивачка ОСОБА_5 .

Позиція суду.

Суд, вивчивши викладені стороною відповідачів у заяві аргументи, а також додані до заяви документи, доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.02.2023 та 07.03.2023 ОСОБА_6 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0467 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:004:0011, що розташована по АДРЕСА_1 (Т.3 а.с.203-205, 224).

Постановою від 01.03.2023 відмовлено ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення справи судом (Т.3 а.с.225-226).

Ухвалою Жидачівського районного суду від 08.11.2023 вжито захід забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ОСОБА_1 чи будь-яку іншу особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 (Т. 5 а.с.180-185).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Згідно з приписами частини 1, 2 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 757/36870/20 (провадження № 61-2976св21) зазначив, що метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. На цій особливості застосування інституту зустрічного забезпечення у цивільному процесі Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 10 квітня 2019 року в справі № 753/2380/18-ц (провадження № 61-38399св18), від 30 травня 2019 року в справі № 456/2438/17 (провадження № 61-473св19), від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/3222/17 (провадження № 61-1856св19).

Хоча вжиття заходів зустрічного забезпечення за загальним правилом має диспозитивний характер, відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, у таких випадках: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що третя особа ОСОБА_5 не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували її неналежний майновий стан або вчинення нею дій щодо відчуження належного їй майна, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відтак, з огляду на викладене, суд доходить переконання про відсутність імперативних (обов`язкових) підстав, визначених частиною 3 статті 154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне зобов`язання, та наявність у суду саме права на застосування цього зобов`язання.

Надаючи оцінку аргументам представника відповідача щодо наявності підстав для застосування зустрічного забезпечення, суд зауважує, що на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу. Наявність, на даний час, у відповідача перешкоди у оформленні спадкового майна, а саме: відмова нотаріуса у вчинені нотаріальних дій щодо видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька, який був власником спірних земельних ділянок, не є достатнім доказом на підтвердження цих аргументів, а також не підтверджує як понесені відповідачем майнові втрати, так і майнові втрати, які він ще може понести. Інших доказів на підтвердження викладених у заяві обставин суду не надано.

По суті, аргументи сторони відповідачів зводяться до оцінки наявних у матеріалах справи доказів, однак судом ці докази у встановленому процесуальним законом порядку не досліджувалися та оцінка їм судом не надавалася, відтак суд позбавлений можливості дійти висновку щодо їх обґрунтованості чи необґрунтованості.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадасту у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішень Баковецької сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними, протиправними рішень Баковецької сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів