ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7432/23 Справа № 242/5411/20 Суддя у 1-й інстанції - Хацько Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №242/5411/20 за позовом Керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права комунальної власності на безхазяйне майно за апеляційною скаргою Заступника керівника Донецької обласної прокуратури на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2023 року (суддя Хацько Н.О., повний текст судового рішення складено 22 червня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В грудні 2020 року Керівник Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Селидівської міської ради звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання права комунальної власності на безхазяйне майно, свої вимоги обґрунтовував тим, що в липні 2009 року Селидівською міською радою розпочато процедуру визнання безхазяйним нерухомого майна гідротехнічної споруди водного об`єкту, яка розташована в балці без назви басейну річки Солона на території Селидівської міської ради. З метою взяття на облік безхазяйної нерухомої речі Селидівська міська рада 08 липня 2009 року звернулася до КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації». За результатами розгляду заяви Селидівською міською радою внесено відомості до журналу реєстрації безхазяйний будівель про взяття на облік гідротехнічної споруди, а також з метою пошуку власника майна міською радою 10 липня 2009 року подано оголошення в газету «Наша Зоря» №28. З вказаного моменту власник майна не виявлений. Вказана гідротехнічна споруда перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова. Відповідно до витягу з ЄДРПОУ вказане сільськогосподарське підприємство припинено з 30 грудня 2004 року. Земельна ділянка, на якій розташована гідротехнічна споруда, не належала КСП ім. Кірова. Крім того, після оголошення в газеті члени вказаного КСП не зверталися з питанням про визнання права власності на вказану гідротехнічну споруду. Крім того, між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки із земель запасу водного фонду Селидівської міської ради для риборозведення та рибогосподарських потреб, яка знаходиться у північно-західній частині Селидівської міської ради з кадастровим номером :02:000:1258, загальною площею 6,4647 га, у тому числі 0,4275 га під дамбою, 2,2547 га прибережна зона, 3,7825 га під ставком. В подальшому, 27 лютого 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди землі, згідно з якою строк оренди продовжено на 10 років. Також між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди водного об`єкта, відповідно до якого відповідачу надано в оренду водний об`єкт для риборозведення, який знаходиться у південно-східній частині Селидівської міської ради, в подальшому, 14 листопада 2014 року додатковою угодою строк оренди продовжений до 12 червня 2024 року. Розпорядником земельної ділянки під гідротехнічною спорудою є Селидівська міська рада, тому передача споруди у власність позивача не тягне за собою зміну орендної плати чи обмеження користування земельною ділянкою, наданою в оренду. Просив суд визнати за територіальною громадою Селидівської міської ради право комунальної власності на безхазяйне майно гідротехнічну споруду водного об`єкту, що знаходиться в балці без назви басейну річки Солона на території Селидівської міської ради, площею водного дзеркала проектна 3 га, фактична 2,0 га, об`ємом 60000,00 куб. м, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2023 року в задоволені позову керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права комунальної власності на безхазяйне майно відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася Заступник керівника Донецької обласної прокуратури та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поведінка відповідача ОСОБА_1 щодо невизнання права власності Селидівської міської ради на спірне майно, що стало підставою звернення прокурора до суду з цим позовом до ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на гідротехнічну споруду та наявність діючого договору оренди між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 до 2024 року потенційно свідчить про його претендування на спірне майно. Зауважив, що суд першої інстанції мав закрити провадження у справі, зазначаючи про відсутність спору з ОСОБА_1 . Вважає, що судом проігноровано ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року у справі №242/1685/20, яка залишена без руху постановою Донецького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року, якими встановлена наявність спору про право. Вважає, що своїм рішенням суд першої інстанції позбавляє права Селидівську міську раду на доступ до правосуддя. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у рішенні про непред`явлення позивачем жодних вимог до кредиторів КСП ім. Кірова, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КСП ім. Кірова припинено 30 грудня 2004 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Косенок О.М. просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача Керівника Покровської окружної прокуратури Ноздрьов С.В., який діє в інтересах держави в особі Селидівської міської ради, в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 липня 2009 року Селидівська міська рада звернулася до КП «Селидівське БТІ» про визнання гідротехнічної споруди, що є предметом спору у дані й справі, безхазяйним майном (а.с. 18).

Селидівською міською радою зроблено оголошення в газету «Наша Зоря» № 28 про поновлення права власності на гідротехнічні споруди, які знаходяться на території громади (а.с. 21-22).

Згідно з копією паспорту ставка, його номінальний об`єм становить 60 000 куб. м, площа дзеркала проектна 3,0 га, фактична 2,0 га, максимальна глибина проектна 5,5 м (а.с. 26-27).

Відомості про облік безхазяйного майна щодо гідротехнічної споруди, що є предметом розгляду у справі, внесено до журналу реєстрації безхазяйних будівель (а.с.28-31).

Згідно зі звітом про оцінку вартість гідротехнічної споруди становить 2689237,00 грн (а.с. 32-49).

За повідомленням Селидівської міської ради від 30 березня 2020 року власників гідротехнічних споруд, що розташовані в балці без назви річки Солона на території Селидівської міської ради, не встановлено.

25 липня 2004 року між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди водних об`єктів місцевого значення, у відповідності до якого відповідачу надано в оренду водний об`єкт місцевого значення об`ємом 60 000 куб. м, площею водного дзеркала 2 га, що розташована на території Селидівської міської ради, для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, строком на 10 років (а.с. 50-53).

19 січня 2006 року між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, у відповідності до якого відповідачу надано в користування земельну ділянку, що розташована в південно-східній частині Селидівської міської ради, загальною площею 6,4647 га, в тому числі 0,4275 га під дамбою, 2,2547 га прибережна зона, 3,7825 га - під ставком. Земельна ділянка передана в оренду для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції (а.с. 58-64).

27 лютого 2014 року між Селидівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду за №79 до договору оренди землі від 19 січня 2014 року, відповідно до якої строк оренди встановлено на 10 років та визначено розмір орендної плати в сумі 452,54 грн (а.с. 66-67).

14 листопада 2014 року між Селидівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору оренди водного об`єкту від 25 липня 2004 року №1, згідно з яким строк оренди встановлено до 12 червня 2024 року (а.с. 73-74).

За повідомленням Міжміського управління у містах Селидовому та Новогродівці Головного управління Держгеокадастру України, вказана земельна ділянка під водним об`єктом місцевого значення, що була передана ОСОБА_2 , та гідротехнічна споруда водного об`єкту не перебували у власності КСП ім. Кірова (а.с. 77).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року дану заяву залишено без розгляду в зв`язку із тим, що з даної заяви вбачався спір про право. Так, зазначеною ухвалою вказано на можливість задоволення вимог кредиторів в разі ліквідації КСП ім. Кірова. Крім того, дана ухвала містить зазначення щодо того, що ОСОБА_1 мав певні зауваження щодо орендної плати за користування земельною ділянкою.

Постановою Донецького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року зазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. За змістом даної постанови представник ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначав, що останній дійсно претендує на спірне майно (а.с. 78-86).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на гідротехнічну споруду дамбу з водоскидом, яка розташована на землях Селидівської міської ради річки Солона в межах ставка з водним дзеркалом 2 га відмовлено (а.с. 119-121).

З ухвали господарського суду Донецької області від 05 травня 2011 року вбачається, що в провадженні господарського суду перебувала справа за позовом Селидівської міжрайонної прокуратури в інтересах Селидівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору оренди водного об`єкту. Вказаною ухвалою суду провадження у справі припинено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду даної цивільної справи зі сторони відповідача ОСОБА_2 , не має місце порушення, невизнання чи оспорювання саме права власності позивача на гідротехнічну споруду, яка є предметом позову.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції як з таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За частиною 1 статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або відмовиться від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що прокуратурою у цій справі належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва у даній цивільній справі.

Предметом спору у справі є визнання права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду водного об`єкту, яка розташована в балці без назви басейну річки Солона на території Селидівської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2004 року між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди водних об`єктів місцевого значення, у відповідності до якого відповідачу надано в оренду водний об`єкт місцевого значення об`ємом 60000 куб. м, площею водного дзеркала 2 га, що розташована на території Селидівської міської ради, для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, строком на 10 років (а.с. 50-53).

19 січня 2006 року між Селидівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, у відповідності до якого відповідачу надано в користуванні земельну ділянку, що розташована в південно-східній частині Селидівської міської ради, загальною площею 6,4647 га, в тому числі 0,4275 га під дамбою, 2,2547 га прибережна зона, 3,7825 га - під ставком. Земельна ділянка передана в оренду для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції (а.с. 58-64).

27 лютого 2014 року між Селидівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду за №79 до договору оренди землі від 19 січня 2014 року, відповідно до якої строк оренди встановлено на 10 років та визначено розмір орендної плати в сумі 452,54 грн (а.с. 66-67).

14 листопада 2014 року між Селидівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору оренди водного об`єкту від 25 липня 2004 року №1, згідно з яким строк оренди встановлено до 12 червня 2024 року (а.с. 73-74).

Отже, станом на час звернення з позовом до суду діяли Додаткові угоди до договорів, які були укладені між Селидівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , тобто з суб`єктом підприємницької діяльності, яку він здійснює при використанні земельного об`єкту та споруди на ньому, а відтак, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина 1 статті 320 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною 1 статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позовом до суб`єкта підприємницької діяльності, яку він здійснює при використанні земельного об`єкту та споруди на ньому, що є предметом позову, а відтак, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Проте, наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів скарги (частина 2 статті 377 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Донецької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2023 року скасувати.

Провадження у справі № 242/5411/20 за позовом Керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права комунальної власності на безхазяйне майно закрити.

Роз`яснити Заступнику керівника Донецької обласної прокуратури, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста