Справа № 703/4847/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянська міська рада Черкаської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, відкритому в Смілянському відділенні АТ КБ «»Приватбанк». Спадщину після смерті матері прийняла лише вона, оскільки є спадкоємцем першої черги та на час її смерті (у період із серпня 2021 року по день відкриття спадщини) постійно проживала разом з нею у будинку АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності.

21 вересня 2023 року вона звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері. Однак, завідувачем Смілянської ДНК їй роз`яснено, що самого акту сусідів, підписи яких посвідчені головою квартального комітету,недостатньо для встановлення факту прийняття спадщини, оскільки місце реєстрації проживання спадкодавця ОСОБА_2 та її як спадкоємця різняться. Оскільки довідки органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем у неї немає, адже зареєстрованою за однією адресою із спадкодавцем на день смерті останньої вона не була, тому з метою доведення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини державним нотаріусом рекомендовано звернутись до суду із відповідною заявою.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду, оскільки іншим способом цей факт встановити неможливо.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що є сусідами ОСОБА_1 , вони між собою часто спілкуються з побутових питань та підтверджують, що приблизно влітку 2021 року ОСОБА_1 привезла до себе свою матір, оскільки у останньої погіршився стан здоров`я та доглядала її до дня смерті. Матір заявниці постійно проживала разом із заявницею. Похованням також займалась заявниця.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.6).

Родинні відносини між заявником та спадкодавцем підтверджено: копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.1984, у графі «мати» вказано ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 16.05.1987, після укладення якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 »; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 27.03.1991, після якого прізвище заявниці залишилось « ОСОБА_5 »; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 26.02.1992, після яокого прізвище дружині вказано « ОСОБА_6 »; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 21.02.1995, після якого прізвище заявниці залишилось « ОСОБА_6 »; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 03.09.2010, після укладення якого заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.8-13).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 , виданого 02 лютого 2001 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, 25 червня 2008 року вона зареєструвала своє місце проживання в АДРЕСА_2 , вказаний факт підтверджується і довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Центром надання адміністративних послуг № 4653 від 11 серпня 2023 року (а.с.14,15).

Із паспорта заявниці встановлено, що її зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

За клопотанням заявника судом було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_2 з літа 2021 року постійно проживала у своєї доньки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 11 жовтня 2023 року із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_4 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд зазначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням досліджених судом документів, а також показів свідків, судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно до дня своєї смерті проживала без реєстрації разом зі своєю донькою ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з повідомленням державного нотаріуса від 21.09.2023 року ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність встановлення відповідного факту, що підтверджує прийняття ним спадщини після сина, для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки в позасудовому порядку заявник позбавлений можливості встановити наведений факт, а встановлення даного факту має для нього юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити її заяву в повному обсязі.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 256, ст. 10, 11, 60, 213-215, 259 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянська міська рада Черкаської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного ОСОБА_1 проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_3 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий: Ю. В. Крива