_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9260/23
Провадження № 2/947/1928/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій позивачі просять стягнути на їх користь з відповідача ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 10971000 гривень, що згідно курсу НБУ станом на 09.03.2023 року складає 300000 /триста тисяч/ доларів США та судові витрати.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 11.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали відповідачу ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 300000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 09.03.2023 року еквівалентно 10971000 грн. та між ними було укладено договір позики у вигляді розписки без нарахування відсотків за користування. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався повернути зазначену суму в строк до 11.02.2022 року, однак відповідачем ОСОБА_3 у зазначений строк грошове зобов`язання не було виконано.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З метою визначення підсудності та отримання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача було здійснено запит до відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 05.04.2023 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 02.09.2010 року за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району м.Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

18.04.2023 року на адресу Київського районного суду м.Одеси на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 05.04.2023 року надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.04.2023 року було відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи за відсутності учасника процесу.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доводи позовної заяви не спростовано.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ст.13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Шляпіна Л.М. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, шляхом неодноразового направлення поштових рекомендованих повідомлень на зареєстровану адресу його місця проживання АДРЕСА_1 , однак зворотні повідомлення повертались з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходило.

Суд вважає, що докази, які знаходяться в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті, за відсутністю сторін, належним чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Як встановлено у судовому засіданні, 11.02.2021 року ОСОБА_3 склав розписку, за текстом якої вбачається, що він отримав від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у борг грошові кошти у позику в розмірі 300000 доларів США, які він ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у строк до 11.02.2022 року.

На підтвердження зобов`язань відповідача, представником позивачів було надано для огляду оригінал розписки від 11.02.2021 року, яка була судом оглянута та встановлена її відповідність копії розписки наявної в матеріалах справи на а.с.4.

З дослідженої у судовому засіданні розписки вбачається, що сторонами в письмовій формі зафіксовані умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти, дата отримання та строк повернення коштів.

Судом встановлено, що розписка була складена 11.02.2021 року, тобто строк позовної давності на час звернення до суду не сплинув, в розписки чітко указано зобов`язання щодо повернення боргу у строк до 11.02.2022 року.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18).

Суд приймає надану до суду розписку від 11.02.2021 року, в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання за договором позики, так як даний факт жодним чином відповідачем не спростований.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Представником позивачів було зазначено, що на протязі 5 років між сторонами існували партнерські взаємовідносини, мали сумісний бізнес щодо продажу об`єктів нерухомого майна, позивачі раніше також надавали відповідачу кошти, які він своєчасно повертав, однак у зв`язку з військовими діями стан будівельного бізнесу погіршився, вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про добровільну сплату заборгованості відповідачем ОСОБА_3 не виконані, він ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання, тому позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та умов договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг, в строк зазначений у розписці, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти на загальну суму 10971000,00 гривень, що еквівалентно 300000 тис. доларів США на дату складання боргового документу 11.02.2021 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 131, 141, 158, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 628, 629, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

ВИРИШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , суму боргу за договором позики від 11.02.2021 року у розмірі 10971000,00 /десять мільйонів дев`ятсот сімдесят одна тисяча/ гривень 00 копійок, що згідно курсу НБУ станом на 09.03.2023 року складає 300000 /триста тисяч/ доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 13420 /тринадцять тисяч чотириста двадцять/ гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.