Березівський районний суд Одеської області
08.11.2023
Справа № 494/1444/23
Провадження № 2/494/447/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.11.2023 р. м.Березівка
Березівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Панчишина А.Ю.
за участю секретаря Твердун Т.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Березівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області Арсенюка Олександра Віталійовича в інтересах держави в особі Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом його звільнення,
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Керівник Березівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом його звільнення.
В позові зазначив, що на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 № 494/1218/19 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 08.07.2020 року внесено відомості про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Підстава внесення запису рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), від 13.07.2020, індексний номер: 53091416.
Разом з цим, прокуратурою Одеської області в інтересах держави в особі Розквітівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області внесено апеляційну скаргу на рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 №494/1218/19, яким визнано право власності ОСОБА_2 за набувальною давністю на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок, електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі № 494/1218/19, частково задоволено апеляційну скаргу прокуратури Одеської області та рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2022 у справі № 494/1218/19 постанову Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у цій справі залишено без змін.
Таким чином, скасоване рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 № 494/1218/19, яке стало підставою для незаконного вибуття спірного нерухомого майна та державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі №494/1218/19 та Постанови Верховного Суду від 29.04.2022 у цій справі Розквітівською сільською радою Березівського району Одеської області зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м по АДРЕСА_1 та припинено право власності ОСОБА_2 на вказане майно.
Однак, за інформацією Розквітівської сільської ради від 29.03.2023 № 335/08-09 нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок загальною площею 330,6 кв. м яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів фактично перебуває у користуванні ОСОБА_2 , який використовує вказане майно для зберігання зерна. На підставі рішення виконавчого комітету Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області від 04.03.2021 № 9-З/VIII та розпорядження сільського голови від 28.04.2023 № 20-ОД створено робочу групу для обстеження нежитлового приміщення, виробничий будинок, електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження від 28.04.2023 виробничого будинку електропідстанція, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що у сільської ради відсутній доступ до нежитлового приміщення вищевказаного нерухомого майна - виробничий будинок, електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м, оскільки таке приміщення використовується ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів. Будівля зачинена металевою брамою. Окрім того, встановлено, що з часу винесення постанови Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі № 494/1218/19 і до цього часу, нерухоме майно-нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м, розташоване у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці комунальної власності Розквітівської сільської ради, яку у користування ОСОБА_2 не передавалась.
Таким чином позивач зазначає, що ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів користується нежитловим приміщенням - виробничим будинком електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м, розташований у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , на прохання сільської ради не надав доступ та не звільнив вищевказане приміщення, чим фактично перешкоджає власнику такого майна - Розквітівській сільській раді Березівського району Одеської області у користуванні вищевказаним нерухомим майном.
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Відповідач не направив до суду відзив та/або заперечення на позовні вимоги.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.
Ухвалою судді 07.09.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.10.2023 р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.
ІІІ. Позиції сторін.
Представник позивача в судове засідання з`явився, надав пояснення на підтримку заявленого позову.
Представник Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, подав до суду 06.11.2023 року заяву про розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином у спосіб передбачений ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та надсилання судової повістки, яка повернулась до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Таким чином відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про судовий розгляд згідно вимог п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України.
За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 № 494/1218/19 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 08.07.2020 року внесено відомості про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Підстава внесення запису рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.07.2020, індексний номер: 53091416.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі № 494/1218/19, частково задоволено апеляційну скаргу прокуратури Одеської області та рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2022 у справі № 494/1218/19 постанову Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у цій справі залишено без змін.
На виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі №494/1218/19 та Постанови Верховного Суду від 29.04.2022 у цій справі Розквітівською сільською радою Березівського району Одеської області зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м по АДРЕСА_1 та припинено право власності ОСОБА_2 на вказане майно.
Також, 18.11.2022 внесено відомості до Реєстру (номер відомості про речове право: 37286186) про припинення речового права на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі постанови Верховного Суду від 29.04.2022 у справі №494/1218/19.
З відповіді Розквітівської сільської ради від 29.03.2023 № 335/08-09 адресованій Березівській окружній прокуратурі вбачається, що нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок загальною площею 330,6 кв. м яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів фактично перебуває у користуванні ОСОБА_2 , який використовує вказане майно для зберігання.
На підставі рішення виконавчого комітету Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області від 04.03.2021 № 9-З/VIII та розпорядження сільського голови від 28.04.2023 № 20-ОД створено робочу групу для обстеження нежитлового приміщення, виробничого будинку, електропідстанції загальною площею 330,6 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження від 28.04.2023 виробничого будинку електропідстанція, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що у сільської ради відсутній доступ до нежитлового приміщення вищевказаного нерухомого майна - виробничий будинок, електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м, оскільки таке приміщення використовується ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів. Будівля зачинена металевою брамою.
Таким чином, ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів користується нежитловим приміщенням - виробничим будинком електропідстанцією загальною площею 330,6 кв. м, розташованим у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , на прохання сільської ради не звільнив вищевказане приміщення, чим фактично перешкоджає власнику такого майна - Розквітівській сільській раді Березівського району Одеської області у користуванні вищевказаним нерухомим майном.
Підставою звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом його звільнення є на думку позивача виявлені факти порушення статей 13,41,141 Конституції України, статей 317,319, 327 391 Цивільного кодексу України при використанні ОСОБА_2 приміщення, яке перебуває в комунальній власності.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Статті 13, 41, 141 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують рівність прав усіх суб`єктів права на захист своєї власності, так само гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися майном, що йому належить. Право власності є абсолютним правом.
Статею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною 1 статті 321 ГПК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У статті 386 ЦК визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За змістом статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК) і цей спосіб захисту може бути реалізовано шляхом подання негаторного позову, що є позовом власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
У розумінні приписів статті 391 ЦК право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.
Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17).
Разом із тим однією з умов застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в разі наявності таких відносин здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (аналогічний за змістом правовий висновок наведено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18, постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 904/8222/17.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373//16-Ц (пункт 67) звернула увагу на те, що володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні.
Зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, тобто негаторний позов (такі висновки наявні й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, за змістом пункту 49 якої з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення, а позов про виселення є негаторним).
У частині 2 статті 16 ЦК визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18).
Статею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, житловий і нежитловий фонд, тощо. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно зі ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.
Відповідно до ст. 145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно зі ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
У даному випадку спірне майно належить на праві власності територіальній громаді Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області та відповідно органом, який законом уповноважений представляти інтереси територіальної громади у суді є Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області.
Незважаючи на те, що з часу ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі № 494/1218/19, яким скасовано рішення Березівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 про визнання за набувальною давністю права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - нежитлове приміщення, виробничий будинок електропідстанція загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та державної реєстрації (18.11.2022) Розквітівською сільською радою Березівського району Одеської області права власності на вказане нерухоме майно минув тривалий час, Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області самостійно з позовом до суду не звернулась.
Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 04.05.2023 року за №54-1242вих-23 Березівською окружною прокуратурою скеровано повідомлення до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області про пред`явлення прокуратурою позову в інтересах держави в особі Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - виробничим будинком електропідстанція, шляхом його звільнення.
Разом з тим Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області не звернулася до суду з позовом за даним фактом, що свідчить про бездіяльність відповідного суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, внаслідок бездіяльності органу, який має право самостійно звернутися з позовом, державні інтереси залишаються непоновленими, що є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави у суді, відповідно до ст. 56 ЦПК України. Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом поновлення порушених інтересів держави.
Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Згідно із пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Оскільки компетентним органом не вжито заходи до поновлення майнових інтересів держави та повернення майна, це і стало підставою для представництва інтересів держави прокурором.
Приймаючи до уваги, що постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 року скасовано рішення Березівського районного суду від 26.02.2020 про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майна - виробничий будинок, електропідстанцію загальною площею 330,6 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та постановою Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 494/1218/19 постанову Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 у цій справі залишено без змін, а також те, що Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області не приймала будь-яких рішень та не надавала дозволів про передачу у користування ОСОБА_2 , вищевказаного нерухомого майна та земельної ділянки комунальної власності на якій воно знаходиться, останнє перебуває у користуванні ОСОБА_2 , без законних підстав.
На підставі викладеного, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.
VІ. Судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь Березівської окружної прокуратури слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00грн. за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 280-282 ЦПК України,
Позовні вимоги керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області Арсенюка Олександра Віталійовича в інтересах держави в особі Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом його звільнення задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні Розквітівською сільською радою Березівського району Одеської області нерухомим майном нежитловим приміщенням, виробничим будинком, електропідстанцією загальною площею 330,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , (номер відомостей про речове право 48557340), шляхом його звільнення.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.
Суддя Панчишин А.Ю.