Справа № 353/285/23
Провадження № 2/353/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Микитчина П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Микитчина Петра Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Микитчин П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на земельну частку (пай), на яку вона мала право на території колишньої Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківсьткої області. На день смерті ОСОБА_2 проживала одна, заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався.

Однак, в нотаріальному порядку позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини і закінчився 21.02.2009 року. Вказав, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Зазначив, що ОСОБА_1 несвоєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з тих підстав, що він з липня 2008 року по травень 2009 року перебував за межами України на заробітках. Таке перебування було вимушене у зв`язку із важкою економічною ситуацією в Україні та відсутністю роботи. Дану обставину позивач підтверджує своїми запевненнями, оскільки документи, які підтверджують перетин кордону не збереглись.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 12.04.2023 року прийнято до розгляду дану справу, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.07.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 задоволено. Замінено у даній справі первісного відповідача Тлумацьку міську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області належним відповідачем Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Підготовче судове засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 31.07.2023 року.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2023 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу ОСОБА_1 та адвокату Микитчину П.С. строк для усунення недоліків заяви терміном п`ять днів з часу вручення копії ухвали.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2023 року продовжено розгляд по суті даної цивільної справи та викликано учасників справи та їх представників в судове засідання на 14 год. 00 хв. 04.10.2023 року.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2023 року відмовлено у прийнятті заяви про визнання відповідачем Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області позову. Закрито підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 06.11.2023 року у приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Микитчин П.С. не з`явилися, однак в позовній заяві останній просив справу розглядати без участі позивача та його представника.

Представник відповідача Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоч про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 81).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Відповідно до довідки Петрівського старостинського округу Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 88 від 01.06.2022 року ОСОБА_2 (мати позивача) була постійною жителькою с. Петрів і на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті в спадковому будинку зареєстрованих осіб не було. Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався в Петрівській сільській раді (а.с. 8).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотарівального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. № 38/02-31 від 07.03.2023 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Петрівської сільської ради Івано-Франківського (в минулому Тлумацького) району Івано-Франківської області, після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , так як остаточний строк подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 21.02.2009 року, а позивач звернувся в нотаріальну контору 07.03.2023 року (а.с. 9).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270 ЦК України).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19) та від 17.03.2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину був регламентований Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 187, 205, 207 вказаного Порядку визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. На майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва проводиться у строки, установлені цивільним законодавством України. Письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що для прийняття спадщини (за законом чи за заповітом) спадкоємець повинен подати заяву про прийняття спадщини, а закон не розрізняє такі заяви на: заяву про прийняття спадщини за законом або на заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Обставини справи свідчать, і це не заперечується позивачем та його представником, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про смерть спадкодавця, тобто як спадкоємець за законом, він знав про відкриття спадщини, отже для прийняття спадщини мав подати нотаріусу відповідну заяву, однак цього протягом шестимісячного строку не зробив.

При цьому, посилання представника позивача на той факт, що позивач ОСОБА_1 з липня 2008 року по травень 2009 року перебував за межами України на заробітках, однакдокументи, які підтверджують перетин кордону не збереглись, нічим не підтверджено.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачем та його представником в справі не надано суду жодного доказу в підтвердження факту того, що позивач ОСОБА_1 тривалий час перебував за межами України та факту того, що існували непереборні обставини, які унеможливлювати його повернення в Україну з метою прийняття спадщини та реалізації своїх прав спадкоємця, а також надіслати заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору засобами поштового чи іншого зв`язку.

Таким чином, на погляд суду, позивач ОСОБА_1 мав можливість звернутися у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак у встановлений законодавством строк цього не зробив, а тому в даному випадку правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини у позивача ОСОБА_1 відсутні і положення ч. 3 ст.1272 ЦК України стосовно його вимог не можуть бути застосовані.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин, а тому в задовленні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При такому вирішенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (платіжна інструкція № 0.0..1 від 08.08.2023 року, а.с. 46) слід покласти на його рахунок.

На підставі викладеного, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову адвоката Микитчина Петра Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. покласти на рахунок позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК