справа № 367/8591/18
головуючий у суді І інстанції Шестопалова Я.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Київської області про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Коцюбинської селищної ради Київської області, у якому просить:

поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій Коцюбинської селищної ради;

стягнути з Коцюбинської селищної ради на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати на день звільнення та середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення до часу поновлення на роботі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2018 року у справі відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Київської області про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала мотивована тим, що 20 грудня 2016 року ОСОБА_1 прийнята на посаду спеціаліста I категорії по нарахуванню субсидій за контрактом, та відповідно до таблиці 5 «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» була спеціалістом державної служби (код класифікатора професій - 2419.3), посада - спеціаліст І категорії по нарахуванню субсидій.

Позивача прийнято на вакантну посаду, а не на час відсутності посадової особи, що випливає з матеріалів справи, а саме: розпорядження про прийняття на роботу, тому мав бути проведений конкурс (стаття 10 Закону), за результатами якого остання була б прийнята на роботу.

У відповідача відсутні документи з особової справи позивача, які б підтверджували або спростовували факт прийняття присяги.

Публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини з публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняття на публічну службу, її проходження та припинення, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що у відповідача відсутні документи з особової справи позивача, які б підтверджували або спростовували факт прийняття присяги чи прийняття останньої на не вакантну посаду.

Разом з цим в матеріалах справи знаходиться трудова книжка на ім`я апелянта, у якій відсутня інформація про прийняття позивачем Присяги державного службовця та присвоєння позивачу рангу державного службовця.

Відомості про складення Присяги вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця про складення Присяги державного службовця робиться запис у трудовій книжці державного службовця.

Прийняття на службу за строковим трудовим договором (контрактом) без проведення конкурсу не свідчить про набуття такою особою статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, оскільки така служба не є діяльністю на постійній основі. Особа, прийнята на роботу за строковим трудовим договором поза межами конкурсу, не складає присягу посадових осіб місцевого самоврядування.

Наведене свідчить, що судове рішення, що оскаржується ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Від Коцюбинської селищної ради Київської області до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив обґрунтовано тим, що приймаючи посадову особу, навіть за строковим трудовим договором на вакантну посаду, застосовуванню підлягає конкурсна процедура, передбачена абзацом 5 частини 1 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Якщо ж посада не вакантна, то частиною 5 статті 10 Закону надано можливість прийняти на час відсутності (відпустки) посадових осіб для виконання їх повноважень осіб за строковим трудовим договором (контрактом).

Прийняття на роботу особи за строковим трудовим договором (контрактом) без проведення конкурсу можливе лише на час відсутності посадових осіб органів місцевого самоврядування (крім виборних посад) для виконання їх повноважень, тобто коли посада не вакантна.

Тобто на цю посаду можна було прийняти особу тільки за результатами конкурсу.

Абзацом 3 пункту 10 Контракту позивачу встановлено преміювання згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Відповідно до абзацу 2 пункту 1 вказаної Постанови (в редакції, що діяла на час прийняття позивача на посаду) умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57, а дія постанови поширюється лише на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Таким чином, цей спір пов`язаний з прийняттям, проходженням чи звільнення з публічної служби, у цьому випадку - зі служби в органах місцевого самоврядування, відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шестопалов Р.Л. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник Коцюбинської селищної ради Київської області - Фефілатьєва Ю.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та (або) інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Коцюбинської селищної ради Київської області про поновлення її на роботі на посаді спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій Коцюбинської селищної ради та стягнення заборгованості із заробітної плати на день звільнення та середньомісячний заробітку за час вимушеного прогулу.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що наявний спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства як такий, що стосується правовідносин, пов`язаних із прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто для визначення предметної юрисдикції цієї справинеобхідно з`ясувати, чи пов`язаний спір з прийняттям, проходженням чи звільненням особи з публічної служби, у цьому випадку - зі служби в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно зі статтею 2 Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Абзацом 5 частини 1 статті 10 Закону визначено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу (частина 2 статті 10 Закону).

Згідно з частиною 4 статті 10 Закону голови районних, районних у містах, обласних рад, Київський та Севастопольський міський голова та міські голови (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) мають право самостійно (без конкурсу) добирати та приймати на службу своїх помічників, радників (патронатну службу).

Отже, за загальним правилом прийняття на службу в органи місцевого самоврядування, окрім виборних посад, проводиться на конкурсній основі. Інший порядок призначення встановлено для працівників патронатної служби.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону на час відсутності (відпустки) посадових осіб органів місцевого самоврядування (крім виборних посад) для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом).

Таким чином, відповідно до вимог вищезазначеної норми тимчасово на час відсутності посадових осіб органів місцевого самоврядування для виконання їх повноважень на посаду, що не є вакантною, за розпорядженням голови органу місцевого самоврядування може бути прийнято особу за строковим трудовим договором (контрактом) як за результатами конкурсу, так і без його проведення.

Разом з тим прийняття на службу за строковим трудовим договором (контрактом) без проведення конкурсу не свідчить про набуття такою особою статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, оскільки така служба не є діяльністю на постійній основі. Особа, прийнята на роботу за строковим трудовим договором поза межами конкурсу, не складає присягу посадових осіб місцевого самоврядування, їй не присвоюється ранг у межах відповідної категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування, також така особа не зобов`язана проходити атестацію відповідно до вимог статті 17 Закону.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розпорядження Коцюбинського селищного голови від 19 грудня 2016 року № 230 ОСОБА_1 прийнято на посаду спеціаліста І категорії по нарахування субсидій виконавчого комітету Кюцюбинської селищної ради з 20 грудня 2016 року на умовах укладеного з нею контракту (а.с. 7).

Докази оголошення конкурсу на цю посаду, складання позивачем присяги посадової особи місцевого самоврядування, присвоєння їй рангу у межах відповідної категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких доказів на підтвердження чи спростування того, що указана посада була вакантною на час прийняття позивача на роботу відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 набула статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, а її діяльність на посаді спеціаліста І категорії по нарахування субсидій виконавчого комітету Кюцюбинської селищної ради є проходженням публічної служби, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 листопада 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська