Справа № 539/3337/17
Провадження № 4-с/539/19/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2023 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Павличенко О.А.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-
ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця,в якій просив зобов`язати державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самохвал Юлію Сергіївну зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений, відповідно до Постанови державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самохвал Юлії Сергіївни про арешт майна боржника від 06.02.2019 року ВП №57588877, запис про реєстрацію обтяження майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №30164482, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 45387889 від 06.02.2019 року.
В обґрунтування вимог скаржник зазначив, що на виконанні в Лубенському відділі ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції перебуває виконавче провадження №57588877 з примусового виконання виконавчого листа №539/3337/17, виданого 14.08.2018 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.12.2017 року і до повноліття дитини.
Він є ветераном війни - учасником антитерористичної операції, мав поранення, внаслідок отримання якого проходив довготривале лікування. У зв`язку з чим, не маючи коштів на виплату аліментів, допустив заборгованість по їх сплаті, приблизно в розмірі 4000 гривень.
На підставі вищевказаного існування заборгованості по аліментах за кілька місяців, постановою державного виконавця Самохвал Ю.С. від 06.02.2019 року на все належне йому
Вказану земельну ділянку він отримав у власність для ведення особистого селянського господарства, відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (безоплатне отримання у власність земельних ділянок як учасник антитерористичної операції).
В даний час можливості самому здійснювати господарську діяльність на належній йому земельній діяльності немає, однак, надати її в оренду він також не може, оскільки по причині її арешту, реєстраційні дії не проводяться.
При зверненні з відповідною заявою до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна, отримав відмову, з мотивацією наявності заборгованості по періодичним платежам, яка мала місце ще у 2019 році і самого факту сплати заборгованості по аліментам недостатньо для зняття арешту з майна.
Отже, держаний виконавець вказує на факт відсутності заборгованості у нього, але вважає, що самого факту сплати заборгованості не достатньо для зняття арешту.
Заборгованість по періодичним платежам по аліментах виникла з об`єктивних підстав, оскільки він перебував на лікуванні та реабілітації після отримання поранення в АТО, крім цього, сума заборгованості була невелика і погашена вже давно, після цього, заборгованість не виникала.
Під час проходження лікування, він перебував на обліку в Лубенському районному центрі зайнятості, і коштів, які йому там було нараховано та виплачено, не вистачало для погашення місячної суми по аліментам.
Крім того, він повторно зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_1 і у них в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина - син ОСОБА_3 . Його дружина ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, фактично усі витрати по утриманню лягли на нього, що поставило його сім`ю у скрутне матеріальне становище.
Він ніколи не відмовлявся від допомоги своїй дитині і крім сплати аліментів, купував їй подарунки на дні народження, інші необхідні речі, які, нажаль, колишня дружина не дозволяла дитині приймати.
Після розлучення, він залишив усе спільно нажите майно своїй колишній дружині, з розрахунку на добробут своєї дитини.
В даний час він підписав контракт щодо проходження служби в ЗСУ терміном на 3 роки, тобто має постійний заробіток, з якого проводяться відрахування коштів на аліменти.
Також, згідно довідки ДВС, заборгованість по сплаті аліментів відсутня і аліменти своєчасно відраховуються з усіх видів його доходів у встановленому розмірі. Однак, при зверненні до виконавчої служби у знятті арешту було відмовлено.
Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримав.
Представник Лубенського ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду скарги, надав відзив на скаргу, в якій просив в її задоволенні відмовити, оскільки контракт про проходження військової служби у ЗСУ складено на три роки, до 04.03.2026 року, а повноліття дитини настане ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому даний контракт не є підставою для зняття арешту з майна, так як він не забезпечує виконання рішення до досягнення дитиною повноліття. Також повідомив, що станом на 01.11.2023 року заборгованість по стягненню аліментів відсутня.
Стягувач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду скарги, надіслала клопотання про відкладення її розгляду, оскільки перебуває на навчанні у м. Полтава.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Дослідивши матеріали, долучені до скарги суд дійшов такого висновку.
Встановлено, що на виконанні у Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №57588877 з примусового виконання виконавчого листа №539/3337/17, виданого 14.08.2018 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.12.2017 року і до повноліття дитини.
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 виданого 16 лютого 2016 року є учасником бойових дій. (а.с.8).
27.02.2023 ОСОБА_1 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського (старшинського) складу терміном на три роки. (а.с.14).
Відповідно до листа начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Титова С.І. № б/н від 05.05.2023, станом на 01.05.2023 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.
Отже, з викладеного вище та приймаючи до уваги той факт, що через неналежне виконання рішення Лубенського міськрайонного суду у боржника дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, яка перевищувала визначений законом розмір, державний виконавець з метою забезпечення, своєчасного та повного виконання цього рішення суду, вжив необхідні заходи у виді накладення арешту на майно боржника, тому суд приходить до висновку про правомірність таких дій, а отже винесена ним постанова про накладення арешту на майно є законною.
У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється уповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За положеннями ч.ч. 1, 3ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до ч. 1ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
Як вбачається з матеріалів скарги, на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 06.02.2019 ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, а тому вказана постанова відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, після погашення суми боргу, згідно розрахунку заборгованості, державний виконавець, відповідно до вимог п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» мав законні підстави для скасування арешту майна боржника.
Пункт 7 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.
Скаржник ОСОБА_1 уклав контракт на три роки та проходить службу в ЗСУ, отримує заробітну плату, тобто має постійний заробіток, з якого проводяться відрахування коштів на аліменти.
Згідно ч. 1ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1ст. 488 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
У відповідності до ч. 2ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Станом на час звернення із заявою до ВДВС, а також при зверненні зі скаргою до суду, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується відповідними довідками. Тобто, припинили існувати ті умови, які були підставою для накладення арешту. Подальше існування арешту порушує права скаржника, як власника майна, а тому такий арешт має бути скасований, доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами. Відповідно такий арешт підлягає скасуванню, так як подальше його існування є необґрунтованим та порушує права та інтереси скаржника як власника майна.
Керуючисьст.ст.78,81,447,448, 450,451ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити.
Визнати неправомірними дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна боржника, накладеного постановою від 06.02.2019 року у виконавчому провадженні № 57588877.
Зобов`язати державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самохвал Юлію Сергіївну зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений, відповідно до постанови державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самохвал Юлії Сергіївни про арешт майна боржника від 06.02.2019 року ВП №57588877, запис про реєстрацію обтяження майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №30164482, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 45387889 від 06.02.2019 року.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова