провадження № 4-с/753/171/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бердара Миколи Миколайовича, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду зі скаргою в порядку цивільного судочинства за правилом статті 447 ЦПК України на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бердара М.М. щодо проведення виконавцем виконавчих дій по виконанню рішення суду по цивільній справі в частині накладених на неї як скаржника (боржника) виконавцем штрафів від 13.09.2023 року та 01.10.2023 року за невиконання нею рішення суду й стягнення з неї як боржника винагороди (виконавчого збору), тобто заявниця звернулась до суду з вимогами, які розглядаються за правилами адміністративного (іншого) судочинства, що узгоджується із ч.ч.1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення зі скаргою до суду урегульований у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону №1404-VIII).

Тобто юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

За правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Зважаючи на оспорювані дії приватного виконавця, відтак така скарга у порядку статті 447 ЦПК України цьому суду відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не підсудна.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вивчивши правову підставу звернення до суду з даними вимогами, суддя відмовляє у відкритті провадження із наступних підстав.

Заявлені скаржником вимоги не підлягають розгляду судом в порядку ЦПК України, проте їх вирішення передбачено КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

КАС України визначена предметна підсудність адміністративних справ.

Суди розглядають справи з дотриманням правил розмежування юрисдикції та компетенції щодо розгляду справ, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України та, керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст.ст. 447, 448 ЦПК України, ч.ч.1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бердара Миколи Миколайовича, у порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому ч.2 ст. 186 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: