ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6719/21 Головуючий суддя І інстанції Попрас В. О.
Провадження № 22-ц/818/1400/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2023 року по справі № 953/6719/21, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 30.03.2020 за реєстровим №4773 щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 21160,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн..

20.03.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на правову допомогу у розмірі 11561,00 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лисенка А.О. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11561,00 грн.

Вказав, що 06.08.2021 заява про відшкодування витрат на правничу допомогу була направлена учасникам справи та суду. З метою збирання інформації по справі, 20.04.2023 року за допомогою електронної пошти було направлено адвокатський запит до Київського районного суду м. Харкова з проханням, надати копію журналу вхідної кореспонденції Київського районного суду міста Харкова за строк від 07 серпня 21 року по 17 серпня 2021 року. Згідно відповіді № 03-08/Л-101 від 26.04.2023 року повідомлено, що відсутні устави в наданні копію журналу. В подальшому до Київського районного суду м. Харкова було направлено адвокатський запит від 31.05.2023 року з проханням надати відомості щодо реєстрацїі вхідного документу. Відповіддю N° 03-08/Л-132 від 07.06.2023 року у наданні документів відмовлено. Таким чином, Харківському апеляційному суду при відкритті провадження у справі слід витребувати у Київського районного суду м. Харкова відповідні документи, які зазначені в клопотання про витребування доказів.

Відзив на скаргу не надійшов.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11561,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч.1 ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом Лисенко А.О. подано: ордер серії АХ№1045610, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП№3576.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України).

Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.

Проте, всупереч вищезазначеному, представником позивача не було надано суду жодних доказів понесених витрат, а саме: договору про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

У зв`язку з неподанням вказаних вище документів, суд позбавлений можливості визначити обсяг робіт виконаних адвокатом, витрачений час, вид робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України апелянт не довів належними і допустимим доказами того факту, що він надсилав до суду вищевказані документи, які він стверджує до суду першої інстанції. Апелянт не надав до суду зворотну розписку про отримання судом заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу,, копію договору про надання правничої допомоги № 4773 від 13.03.2021, Акт виконаних робіт від 13.07.2021, детальний опис робіт від 13.07.2021 року та копії квитанцій про сплату за надання правничої допомоги від 14.04.2021 та 12.03.2021, а додані до скарги фотокопії фіскальних чеків оплату за відправку Укрпоштою рекомендованого листа на адресу Київського районного суду від 07.08.2021 не є належними і достовірними доказами факту відправлення до суду саме вказаних документів, оскільки такої інформації (опис поштового вкладення тощо) вони не містять (а.с. 115-120). Крім того, за відсутності технічної можливості відслідкувати рух листа за трек-номером 999, або відповідної розруківки з сайту Укрпошти в мережі Інтернет: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html. Наразі судом апеляційної інстанції з вказаного сайту Укрпошти була отримана інформація, що Дані про відправлення за номером 999 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Оскільки саме на зацікавлену особу покладається процесуальний обов`язок доказування факту надсилання суду та сторонам відповідних доказів про понесені витрати на правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про їх недоведеність. Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у наданні інформації про отримання вищевказаної поштової кореспонденції, оскільки за відсутності достатніх належних доказів про відправлення таких документів вищевказані доводи скарги є безпідставними. З цих же мотивів колегія суддів не знайшла підстав для витребування цих даних із суду першої інстанції під час апеляційного провадження у справі за відповідною заявою апелянта.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновкку про те, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Саме така правова позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів скарги про те, що представником позивача було направлено учасникам справи і до суду заяву 06.08.2021 року, то у ухвалі про відкриття апеляційного провадження було вирішено це клопотання та було відмовлено, з огляду на те, що за відповіддю Київського районного суду м. Харкова № 03-08/Л-101 від 26.04.2023 року ОСОБА_2 було обґрунтовано відмовлено у витребуванні доказів (а.с.109).

Отже матеріали справи не містять заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу та доказів, що вона з додатками була направлена учасникам справи та суду. З письмового відзиву відповідача за вх. №48201 від 20.08.2021 року вбачається, що позивачем неподано розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, та що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу (а.с.57-58), тому судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що таких документів подано не було. Заява від адвоката Лисенка А.О. про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду за вх.№12104 від 20.03.2023 року, та у додатках до заяви вказано тільки ордер.

До позовної заяви, адвокатом Лисенко А.О., на підтвердження витрат на правову допомогу було лише надано: ордер серії АХ№1045610, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП№3576 (а.с.21,22). Також про це зазначав відповідач у своїй заяві за вх. №41338 від 20.07.2021 (а.с.47-49).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Тому суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог закону, доводи скарги не спростовують висновки районного суду, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржене рішення без змін.

Передбачених ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.