№ апеляційного провадження: 22-ц/824/524/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Саадулаєв А.І., у справі № 761/37027/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини. Зазначав, що з 16 серпня 2008 року по 14 серпня 2015 року він та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Фактично з квітня 2013 року він з ОСОБА_2 проживають окремо один від одного. Син ОСОБА_3 з липня 2019 року проживає разом із ним та знаходиться на його повному утриманні. ОСОБА_2 не несе будь-яких матеріальних витрат на дитину. Він має постійне джерело доходу та здатен утримувати дитину, забезпечувати їй якнайкращі умови життя та розвитку, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Випадків аморальної поведінки не вчиняє. Крім того, він є освіченим та вихованим, порядною людиною, гарним батьком. Вважав, що є значна вірогідність того, що за місцем проживання відповідачки дитина стикнеться з повідомленням їй інформації, що руйнівно вплине на прив`язаність та її позитивний психоемоційний зв`язок з ним, як батьком. З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 просив визнати місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком. Заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю ОСОБА_2 та/або будь-якою іншою особою. Зобов`язати ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, за обставин зміни місця проживання дитини ОСОБА_3 , повернути дитину її батьку протягом одного календарного дня та передати дитину батькові. У разі не повернення дитини ОСОБА_3 її батьку протягом одного календарного дня відібрати/відбирати негайно у матері ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, у яких знаходиться дитина ОСОБА_3 , та повернути дитину її батьку.

В лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини. Зазначала, що ОСОБА_1 в період з 06 липня 2019 року по теперішній час незаконно позбавив волі та викрав їх спільну дитину ОСОБА_3 , останній тримається за невідомою адресою, що підтверджується листами та актами перевірок службою у справах дітей. Як докази упередженості та тортур свідчать аудіо-записи телефонних розмов до викрадення і після. З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини - залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини - задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю, ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити первісний позов у повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано думку дитини ОСОБА_3 щодо того, що він хоче проживати з батьком. Також судом проігноровано висновок виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 26 січня 2023 року, в якому зазначено, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком. При цьому, судом не наведено мотивів з яких суд відступає від такого висновку, та не враховує думку дитини. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду дитина більше трьох років проживала з батьком, має тісний контакт з ним, що також підтверджується висновками психологів, які містяться в матеріалах справи. Відтак, враховуючи сталі соціальні зв`язки дитини, місце його навчання, психологічний стан, зокрема прихильність до батька та низький рівень емоційного зв`язку з матір`ю, вважає, що залишення за фактичним місцем постійного проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком буде в найкращих інтересах дитини.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечує проти доводів ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Якименко М.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Гончаренко М.Д. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, відповідний актовий запис № 536.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (т.1, а.с. 20).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (т.1, а.с. 18-19).

З липня 2019 року та станом на 2023 рік малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Гатненської ради Фастівського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 26 січня 2023 року № 1/7, комісія вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 (т.2, а.с. 214-216).

Обоє батьків позитивно характеризуються, працюють та мають стабільний дохід, забезпечені житлом, і в змозі забезпечити належні побутові умови для проживання дитини, її безпечного і здорового зростання, фізичного розвитку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , та наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , та визначення місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить про те, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі №754/16535/19 (провадження № 61-14623св21).

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже, не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17 (провадження № 61-14041св19).

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у неприязних стосунках, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом матір`ю ОСОБА_2 .

З липня 2019 року та станом на 2023 рік малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи ОСОБА_2 пояснювала, що необхідно визначити місце проживання дитини з нею, оскільки це відповідає інтересам дитини. В той же час ОСОБА_1 під час слухання справи зазначав, що в найкращих інтересах дитини буде визначення місця проживання саме з ним, що відповідатиме збереженню стійких соціальних зв`язків дитини, які формують її сталий соціальний та психологічний розвиток у комфортному для неї середовищі.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування - комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Гатненської ради Фастівського району Київської області, затвердженому рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 26 січня 2023 року № 1/7, комісія вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за його фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 214-216).

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив про те, що понад три роки проживає разом з батьком ОСОБА_1 та виявляє бажання і надалі проживати разом з ним. Службою у справах дітей та сім`ї Гатненської сільської ради 24 жовтня 2022 року було обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що умови проживання задовільні, для дитини наявне місце для відпочинку, навчання, наявні іграшки, одяг для дитини відповідного віку, є все необхідне для всебічного розвитку дитини (т.2, а.с. 215).

При цьому ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного висновку органу опіки та піклування, що ставили б під сумнів його обґрунтованість та підтверджували обставини, які виключають можливість визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на Висновок кандидата психологічних наук ОСОБА_4 , складений за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 15 жовтня 2020 року, Висновок кандидата психологічних наук, професора кафедри психології Навчально-наукового інституту міжнародних відносин і соціальних наук ПрАТ «Вищий навчальний заклад» МАУП, психотерапевта ОСОБА_6, складений за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 13 травня 2021 року, Висновок психолога служби у справах дітей та сім'ї Гатненської сільської ради Кравченко І.М. від 14 листопада 2022 року (т.1, а.с. 129-138, 139-151, т.2, а.с. 234-241).

Відповідно до Висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_4 , який складений 15 жовтня 2020 року, висновку кандидата психологічних наук, професора кафедри психології Навчально-наукового інституту міжнародних відносин і соціальних наук ПрАТ «Вищий навчальний заклад» МАУП, психотерапевта ОСОБА_6 від 13 травня 2021 року, встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має тісну надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька, який є його опорним об`єктом і якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки, проживаючи з батьком, знаходить поряд із ним психологічний комфорт та підтримку. В стосунках з матір`ю встановлює бар`єри, проявляє тривожність та несвідоме несприйняття.

Відповідно до Висновку психолога служби у справах дітей та сім'ї Гатненської сільської ради ОСОБА_5 від 14 листопада 2022 року, за результатами обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що йому подобається жити з татом, а відтак, з урахуванням сімейної ситуації, яка склалася, важливо врахувати думку дитини. Щодо виховання дитини, як батько, так і мати мають право приймати участь у вихованні своєї дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи суд з`ясовував думку малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його бажання проживати з одним із батьків. Під час з`ясування думки дитини, остання зазначила, що любить свою матір, при тому висловлювалась, що якщо вона буде проживати із матір`ю, то ніколи не побачить батька, чого дитина не бажає.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 з метою повного та всебічного розгляду справи, було також з`ясовано думку малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його бажання проживати з одним із батьків. В судовому засіданні він висловив бажання жити разом з батьком.

Крім того, згідно Висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичого центру МВС України Козлова А.Г. від 24 травня 2023 року №СЕ-19-23/16792-ПС, наданого ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції, вбачається, що ставлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до батька ОСОБА_1 характеризується позитивним сприйняттям його впливу, відчуттям його активної залученості у життя дитини, відчуттям дружньої підтримки, прийняттям та безпосередньою прив`язаністю. Ставлення ОСОБА_3 до матері ОСОБА_2 характеризується амбівалентністю, що обумовлено безпосередньою взаємодією із нею, наявністю дистанціювання та психологічного дискомфорту, визнанням сильних характеристик матері, із зазначення її догляду та порушеною прив`язаністю. Середовище в якому проживає дитина ОСОБА_3 є сприятливим для його розвитку та психоемоційного стану. Однак наявність впливу висококонфліктних стосунків між матір`ю та батьком призводить до унеможливлення повноцінного забезпечення сприятливих умов, оскільки конфлікт між батьками спричинює зміни індивідуально-психологічних особливостей дитини. ОСОБА_3 бажає проживати з батьком, що сформувалося в результаті: наявності створених сприятливих умов відповідно до індивідуально-психологічних особливостей дитини і залученістю батька у процес виховання, наявним страхом втратити батька при зміні місця проживання, ознаками дистанціювання дитини від матері. З урахуванням найкращих інтересів дитини ОСОБА_3 , на момент дослідження, зміна місця проживання є недоцільною та може призвести до психотравмування. На момент дослідження ОСОБА_3 не бажає контактувати з матір`ю, що обумовлено негативним впливом сімейного спору між батьками (т.4, а.с. 7-26).

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею. Судом першої інстанції не було взято до уваги особисту прихильність дитини до батька.

Принцип забезпечення права дитини на гармонійний розвиток та належне виховання превалює над принципом рівності прав батьків щодо дитини, тому при вирішені спору щодо місця проживання дитини насамперед ураховуються інтереси дитини.

За встановлених обставин, в контексті першочергового врахування інтересів дитини, враховуючи вік ОСОБА_3 і його емоційну прихильність до батька, з яким він проживає на сьогоднішній день та висловив бажання і на далі проживати разом з ним, сталі соціальні зв`язки дитини в родині батька, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані у справі докази з урахуванням думки дитини і висновку органу опіки та піклування вказують на те, що проживання дитини з батьком найкраще забезпечить інтереси цієї дитини.

Разом з тим, в зв`язку з відсутністю налагоджених відносин ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю не відповідатиме найкращому забезпеченню його інтересів, оскільки у цьому випадку дитині доведеться адаптуватися до нового соціального середовища, що може негативно вплинути на її психологічний стан.

При цьому, колегія суддів зауважує, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з його батьком ОСОБА_1 не позбавляє матір дитини права піклуватися про неї, бачитись з нею, спілкуватись, брати участь в її житті, проявляти материнську любов.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 самостійно змінив місце проживання дитини, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки такі обставини не можуть вплинути на визначення місця проживання дитини та не позбавляють ОСОБА_2 права на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі матері у вихованні дитини. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №756/12322/16-ц (провадження № 61-12656св18).

Натомість, визначальним при вирішенні такого спору є оцінка ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегією суддів не встановлено обставин, які б виключали можливість визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , що також відповідає наданим суду висновкам органу опіки та піклування.

При цьому ОСОБА_2 не надано альтернативних висновків психологічного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які б мали бути враховані під час вирішення судом питання прихильності дитини до кожного з батьків, та не на надано інших доказів, які б вказували на те, що думка, яка висловлена малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,не відповідає його дійсній волі та є результатом психологічного впливу на нього ОСОБА_1 . Питання про призначення відповідної судової експертизи ОСОБА_2 не порушувала.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 , що вона створила та має більш сприятливі умови і можливості забезпечити належний фізичний, духовний та моральних розвиток дитини, а також більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Колегія суддів зауважує, що сторони по справі однаково намагаються забезпечити належні умови для виховання та розвитку спільної дитини. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції виходить виключно з інтересів дитини. Колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_2 на необґрунтованість висновків органу опіки та піклування.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення заборони ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю ОСОБА_2 та/або будь-якою іншою особою, зобов`язання ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, за обставин зміни місця проживання дитини ОСОБА_3 , повернути дитину її батьку протягом одного календарного дня та передати дитину батькові, та в частині негайного відібрання у матері ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, у яких буде знаходитися дитина ОСОБА_3 , та повернення дитини її батьку у випадку не повернення дитини ОСОБА_3 її батьку протягом одного календарного дня, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, не підлягають задоволенню.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, виключає задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 провизначення місця проживання дитини з матір`ю.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді