Справа № 336/4192/20
пр. № 6/336/301/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, про визначення частки боржника в праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. звернувся до суду з поданням про визначення розміру частки боржника ОСОБА_1 в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В поданні зазначив, що в його провадженні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 308 000 грн. 00 коп., стягнутої рішенням Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, яке набрало законної сили та на його підставі видано виконавчий документ. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження та вчинено дії з перевірки майнового стану боржника, внаслідок чого встановлено, що боржник на податковому обліку не перебуває, не має трудових відносин, не отримує пенсію, не має рахунків у фінансових установах.

Разом з тим ОСОБА_1 є учасником права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного нерухомого майна є ОСОБА_3 .

В інтересах виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на майно боржника автор подання просить про визначення розміру частки боржника в праві спільної власності на зазначену квартиру.

В судове засідання державний виконавець боржник, стягувач, а також заінтересовані особи, які є учасниками права спільної сумісної власності, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення подання, не з`явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 443 ЦПК України не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши доводи подання, вивчивши надані документи, суд знаходить всі підстави для задоволення подання, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу запорізької області Сколибога О.С. є виконавче провадження № 651333492 на підставі виконавчого листа, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 308 000 грн. 00 коп. збитків завданих, розірванням договору про надання послуг посередника.

13 квітня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого документа. Вимоги державного виконавця до боржника про необхідність явки до відділу виконавчої служби ОСОБА_1 не виконуються, джерел доходів, за рахунок яких можливо проведення примусового виконання рішення, у боржника немає.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Реальне виконання рішень є апогеєм судового захисту порушеного права.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, врегульовані Розділом УІ ЦПК України.

Статтею 443 ЦПК України внормовано право державного чи приватного виконавця звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено звернення стягнення на майно боржника в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом.

У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 7.6.8 «Інструкції про проведення виконавчих дій» частка майна боржника в спільній власності з іншими особами, яка підлягає конфіскації, визначається судом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 357 частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд виходить з того, що ані законом, ані договором не встановлено право спільної сумісної власності на житло, яке належить учасникам права власності, тому їхню спільну власність на нерухомість можна вважати частковою.

З урахуванням принципу рівності часток співвласників у праві спільної власності на майно, а також необхідності визначення розміру цієї частки в інтересах ефективного і вчасного здійснення виконавчого провадження, суд знаходить за можливе задовольнити подання і встановити, що розмір часток учасників права спільної власності, в тому числі боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 є рівним і становить 1/2 частину квартири.

Керуючись ст. ст. 443, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про визначення частки боржника в праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2 (одну другу) частину квартири.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О. В. Щаслива