КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 листопада 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/29824/19-ц

провадження номер: 22-ц/824/16203/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргоюГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2021 року у складі судді Новака Р.В., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 06 жовтня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві заявило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року, мотивуючи її тим, що повний текст рішення отримано позивачем 04 жовтня 2023 року на електронну пошту.

На запит Київського апеляційного судувід суду першої інстанції 01 листопада 2023 року надійшли матеріали даної цивільної справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Крім того, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 05 квітня 2022 року у справі № 490/10272/19 (провадження № 61-20314ск21).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року ухвалено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с.70). При цьому повне рішення суду було складено в день його ухвалення (а.с.71-72).

По справі встановлено, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві було відомо про відкриття провадження у справі та її розгляд судом першої інстанції.

Так, відповідно до матеріалів справи Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомлялося про судове засідання, призначене на 09 вересня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.63).

У зв`язку з неявкою в судове засідання 09 вересня 2021 року, розгляд справи судом було відкладено на 12 листопада 2021 року, про що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.68).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків. ЄСПЛ наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві є позивачем у даній справі, було повідомлене про розгляд справи, то воно повинно було добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та вживати активних заходів з метою оскарження цього рішення суду у встановлені законом строки.

Апеляційну скаргу на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало 06 жовтня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення суду.

Що стосується посилання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року було отримано позивачем лише 04 жовтня 2023 року на електронну пошту, то воно не приймаються до уваги, оскільки відповідно до положень до ч.2 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому матеріали справи не містять доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до суду із апеляційною скаргою.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року з підстав, передбачених ч.2 ст.358 ЦПК України.

Протилежний висновок буде порушенням принципу res judicata (правової визначеності).

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України,Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві у відкритті апеляційного провадження у справі за його апеляційною скаргою на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: