Справа №705/2334/23
2-з/705/44/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши матеріали за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Трепака Олександра Івановича про забезпечення позову, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Марченко Н.М. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Трепак Олександр Іванович звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд: накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21033, 1983 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, виданого на ім`я ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , укладати угоди відчуження, оренди (лізингу) та передавати в заставу на автомобіль ВАЗ 21033, 1983 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Марченко Н.М., про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. 27.09.2023 відповідачам стало відомо, що в період, на думку ОСОБА_3 (1988-1921 роки), проживання його та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, було придбано рухоме та нерухоме майно, яке зареєстровано на ОСОБА_3 , а саме: автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , який зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 у 2007 році; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,3 кв.м, житловою 16,5 кв.м, титульним власником якої, відповідно договору купівлі-продажу від 19.02.2015, зазначено ОСОБА_3 . На цих підставах відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання рухомого та нерухомого майна спільним майном подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 02.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою від 04.10.2023 заяву задоволено частково: накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_3 укладати угоди відчуження, оренди (лізингу) та передавати в заставу зазначену квартиру. У задоволенні заяви про накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 відмовлено. На даний час ним отримано від ТСЦ МВС № 7142 відповідь на адвокатський запит за № 31/23/42-1271 від 06.10.2023, в якій повідомлено, що на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано: автомобіль ВАЗ 21033, 1983 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 18.07.1994; автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 20.11.2008., який 15.09.2023 перереєстровано на іншу особу, тобто відчужено. Таким чином нічим не обмежене право розпорядження ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21033, 1983 року випуску, в період розгляду справи в суді, може привести до фактичної втрати можливості виконання рішення суду у разі задоволення зустрічної позовної заяви, про що свідчить і факт відчуження автомобіля HYUNDAI TUCSON.

З цих підстав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають за необхідне вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно та заборонити вчиняти певні дії. Вважає, що такі види забезпечення позову унеможливлять укладення угод власником майна, які потягнуть втрату власності, будуть ефективним засобом, який забезпечить реальне відновлення порушеного права.

На підставі частини першої статті 153 ЦПК України учасники справи в засідання не викликались.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При оцінці зазначеної співмірності слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Свою заяву представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Трепак О.І. обґрунтовує тим, що накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21033, 1983 року випуску, буде ефективним засобом, який забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Суддя вважає, що в задоволенні вимог заяви слід відмовити, оскільки відсутні підстави для такого забезпечення позову.

Застосовані заходи забезпечення позову не повинні перевищувати обсягу пред`явлених позовних вимог, тобто мають бути співмірними.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Суд у разі ухвалення рішення, яке обмежує процесуальні права учасника справи (вирішуючи питання про забезпечення), має врахувати, що таке обмеження повинно бути дійсно необхідним та ефективним для забезпечення виконання рішення в майбутньому, з одного боку, але не повинно тягнути за собою невиправданих обтяжень для осіб, процесуальні права яких обмежуються, з іншого боку.

У заяві про забезпечення позову представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокатом Трепаком О.І. не зазначено, які саме вимоги зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зустрічному позові до ОСОБА_3 про визнання рухомого та нерухомого майна спільним майном подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, та чи зазначено вимогу про визнання автомобіля ВАЗ 21033, 1983 року випуску, спільним майном подружжя.

При розгляді заяви суддя враховує положення ч. 1 ст. 150 ЦПК України, відповідно до якої позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У заяві представником не зазначено, чи прийнято судом зустрічну позовну заяву, та чи набув позивач за позовом ОСОБА_3 статусу відповідача за зустрічною позовною заявою.

Крім того, слід зазначити, що цивільна справа № 705/2334/23 перебуває на розгляді у судді Уманського міськрайонного суду Піньковського Р.В., що унеможливлює здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо

забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших

учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення

позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити

фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення

виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У зв`язку з наведеними обставинами суддя вважає, що заява представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Трепака О.І. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 157, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Трепака Олександра Івановича про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.І.Єщенко