ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Цвик А.К.,

представника позивача: Скиданенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фастівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Фастівська міська рада (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просила суд стягнути з останнього на свою користь 230 769,83 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до комунальної власності Фастівської міської ради належить земельна ділянка площею 0,5000 га кадастровий номер :09:003:0233, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Земельну ділянку використовує ОСОБА_1 без належного оформлення права оренди. Так, у відповідача перебуває у власності об`єкт незавершеного будівництва (палеві фундаменти у кількості 418 штук та будівельні матеріали, використані при будівництві 82-х квартирного будинку) за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних дій щодо укладення договору управління майном відповідач не вчинив. На думку позивача, вказана обставина не позбавляє його можливості на отримання у судовому порядку орендної плати за землю, яку б власник міг би отримати, якщо його право не було б порушено. У межах строків позовної давності позивачем проведено розрахунок безпідставно збережених грошових коштів за період з січня 2020 року по 31 грудня 2022 року, що у загальному розмірі становить 230 769,83 грн. У добровільному порядку заборгованість відповідач не сплачує, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що через відсутність у відповідача права власності на об`єкт незавершеного будівництва та відсутність статусу такого майна, як наслідок відсутність можливостей отримати земельну ділянку в оренду, відповідач поніс збитки. Також, 12.01.2011 року належні ОСОБА_2 матеріали було поставлено ТОВ «КТД-СЕРВІС». Саме з цього часу відповідач не був власником майна та, відповідно, не міг користуватись земельною ділянкою. Також відповідач вказував на невірність розрахунків та відсутність доказів користування земельною ділянкою відповідачем, а тому, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що згідно з наявною інформацією в реєстрі, відповідач є власником палевих фундаментів у кількості 418 штук за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Згідно ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 13.03.2023 року до матеріалів справи долучено відзив з додатками.

Протокольною ухвалою суду від 29.03.2023 року до матеріалів справи долучено докази, надані представником позивача, а також відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 29.03.2023 року витребувано докази у КП ФМР «Фастівське бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою суду від 02.10.2023 року відмовлено у затвердженні мирової угоди.

Протокольною ухвалою суду від 11.10.2023 року долучено витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступних висновків.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Фастівської міської ради Київської області № 93-ІХ-VІІІ від 15.06.2021 «Про проведення інвентаризації земель комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 » надано дозвіл на розробку технічної документації щодо інвентаризації земель комунальної власності в межах АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,5000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с. 32).

Рішенням Фастівської міської ради Київської області №19/2-ХХІV-VІІІ від 14.07.2022 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 » було затверджено технічну документацію із землеустрою та вирішено здійснити державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки у відповідності до вимог законодавства (а.с. 33).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.01.2023 р. за № 320720706, земельна ділянка 35 із кадастровим номером :09:003:0233 по АДРЕСА_1 , площею 0,5000 га перебуває у комунальній власності Фастівської міської ради на підставі рішення Фастівської міської ради №19/2-ХХІV-VІІІ від 14.07.2022 року (дата внесення запису в реєстрі 06.08.2022 року) (а.с. 15-16).

Згідно Акту комісійного обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 від 03.01.2023 р., складеного комісією в складі працівників виконавчого комітету Фастівської міської ради, встановлене наступне: на вказаній земельній ділянці встановлено пальові фундаменти, територія навколо них не огороджена; згідно наявною у виконкомі Фастівської міської ради інформацією, об`єкт незавершеного будівництва (палеві фундаменти у кількості 418 штук та будівельні матеріали, використані при будівництві 82-х квартирного будинку), перебувають у власності ОСОБА_1 ; з метою формування земельної ділянки було проведено інвентаризацію, за результатами якої визначено кадастровий номер земельної мідянки :09:003:0233, її площу 0,5000 га, цільове призначення 02.03 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, категорію земель землі житлової забудови (а.с. 34).

На думку сторони позивача, об`єкт незавершеного будівництва (палеві фундаменти у кількості 418 штук та будівельні матеріали, використані при будівництві 82-х квартирного будинку), перебувають у власності ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. При цьому державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, земельна ділянка як об`єкт правовідносин повинна бути сформована та зареєстрована відповідно до законодавства. Зазначене стосується не лише укладення договорі про відчуження земельних ділянок, а й передачу їх у користування (оренду).

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі», об`єктом оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальної або державної власності.

Стаття 15 зазначеного Закону серед істотних умов договору оренди землі зазначає об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Разом із тим, договір оренди земельної ділянки між сторони не укладався.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога про стягнення несплаченої орендної плати за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого позивачем не отримано дохід у зазначеному розмірі у виді неодержаної орендної плати за землю, який за визначенням статті 22 ЦК є збитками у вигляді упущеної вигоди.

Отже, за таких обставин до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення закону (ЦК України та ЗК України) щодо відшкодування збитків.

Упущеною вигодою за змістом статті 22 ЦК України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Згідно статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Стаття 157 ЗК України передбачає, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють в тому числі громадяни, які використовують земельні ділянки, а також громадяни, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду колегії Касаційного Господарського суду від 25 травня 2018 року у справі 922/3413/17 (провадження № 14-77цс18).

За змістом ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.

Під час розгляду справи було встановлено, що палеві фундаменти у кількості 418 штук та інші будівельні матеріали не мають статусу об`єкту незавершеного будівництва, вони є лише будівельними матеріалами, власником яких відповідач з 12.01.2011 року не є.

Так, 12.01.2011 року ТОВ «КТД-СЕРВІС» (покупець) та ОСОБА_1 (постачальник) уклали договір поставки №12/3325/11, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити майно, право власності на яке підтверджене за покупцем рішенням Фастівського суду Київської області від 24 грудня 2008 року №2-1993/2008 та інше будівельне обладнання, асортимент якого деталізовано сторонами в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору (а.с. 115-116).

У акті прийому-передачі до вказаного договору перелічено будівельне обладнання, серед яких наявні палеві фундаменти у кількості 418 штук (а.с. 117).

При цьому, відомості з реєстру заборон відчуження про реєстрацію 03.08.2011 року арешту майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2011 року (об`єкт обтяження: невизначене майно, палеві фундаменти у кількості 418 штук), тобто після поставки будівельних матеріалів іншій організації, протилежного не доводять.

Також згідно наданої інформації КП ФМР «Фастівське бюро технічної інвентаризації» від 09.05.2023 року №462, у інвентаризаційній справі на незавершене будівництво по АДРЕСА_1 відсутні рішення БТІ як реєстратора про державну реєстрацію права власності стосовно об`єкту незавершеного будівництва (палеві фундаменти у кількості 418 штук та будівельні матеріали, використані при будівництві 82-х квартирного будинку по АДРЕСА_1 ; витяг про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ЖБК «Успіх» стосовно об`єкту незавершеного будівництва (палеві фундаменти у кількості 418 штук та будівельні матеріали, використані при будівництві 82-х квартирного будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 224-229).

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач є власником майна та, відповідно, користується земельною ділянкою, позовні вимоги про стягнення несплаченої орендної плати є необґрунтованими, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 331, 1166, 1193 ЦК України, ст.ст. 76-1, 152, 156, 157, 206 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 211, 223, 263, 265, 273 ЦПК України, Законом України «Про оренду землі», суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Фастівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосереднього до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Фастівська міська рада, , адреса: Київська обл., м. Фастів, пл. Соборна, 1;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення суду виготовлено 06.11.2023 року