ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 643/6349/23

провадження № 22-ц/818/2006/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року ухвалене у складі судді Довготько Т.М.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 14.07.2011 в розмірі 35051,85 грн та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 14.07.2011. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідач отримала кредитну картку, кредитний ліміт до 2900 грн. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 31.03.2023 мала заборгованість у сумі 38010,54 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредита в розмірі 2900 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 31971,69 грн, заборгованості за пенею у розмірі 3138,69 грн. Позивач зазначав, що законодавством не передбачено вимагати у боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 35051, 85гр., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредита в розмірі 2900 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 31971,69 грн, заборгованості за пенею у розмірі 180,00грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03.08.2023 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за тілом кредиту за договором № б/н від 14.07.2011 в розмірі 2900 грн. 00 коп та судовий збір у розмірі 214,72 грн.

Рішення мотивовано тим, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14.07.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. Позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами та пені, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Суд також зазначив, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Не погодившись з рішенням суду АТКБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та пенею скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду". В кінці довідки зазначено: « 3 фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У вказані довідці зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)-(базова % ставка за договором /30 - нараховусться за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)-1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов?язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованість по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Апелянт зазначив, що підписавши вказану Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду" , відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Відповідач з самого початку укладення договору та отримання картки був письмо ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі і з розміром відсоткової ставки та пенею. Суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду , сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначене рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону повністю не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 14.07.2011 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 висловила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В довідці про ознайомлення із умовами кредитування від 14.07.2021, зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)-(базова % ставка за договором /30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)-1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованість по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Зазначену довідку підписав Відповідач.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

За умовами укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитного договору від 14.07.2011 Банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірі встановленому цим договором.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2023 року становить 38010,54 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредита в розмірі 2900 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 31971,69 грн., заборгованості а пенею у розмірі 3138,69грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14.07.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. Позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами та пені, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів про розмір процентів за користування кредитними коштами та пені, оскільки, відповідач, підписуючи 14.07.2011 анкету-заяву, одночасно підписав довідку про ознайомлення із умовами кредитування, в якій визначено тип картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», тип кредитної ліні-відновлювана, пільговий період до 55 днів, валюту рахунку гривня, базову відсоткову ставку 2,5% на місяць, розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з усіма істотними умовами кредитування.

Саме на цих умовах Банк і здійснював щомісячне нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому долучений банком розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, узгоджується з випискою з рахунку.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Банк в супереч зазначених істотних умов кредитування здійснював нарахування відсотків в інший спосіб, а тому, зважаючи на відсутність жодних заперечень відповідача щодо його правильності, у колегії суддів відсутні підстави, щоб такий не брати до уваги.

Тож, укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки суду про недоведеність укладення між сторонами договору є передчасними.

Тому, апеляційний суд вважає, що матеріалами справи встановлена наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем по сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

А отже пред`явлений АТ КБ «ПриватБанк» позов є належним чином доведеним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений в суді першої та апеляційної інстанції, в розмірі 5543,20 грн (2469,28+3073,92).

Приймаючи до уваги викладене та керуючись нормами статей 141, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, статей 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року в частині відхилених позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нову постанову суду про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за відсотками за договором № б/н від 14.07.2011 року в розмірі 31971 (тридцять одну тисячу дев`ятсот сімдесят одну) грн 85 (вісімдесят п`ять) коп та пеню у розмірі 180 (сто вісімдесят грн).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 5543 (п`ять тисяч п`ятсот сорок три) грн 20 (двадцять) коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

Ю.М.Мальований