Справа № 2-9398/11
Провадження № 6/201/583/2023
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання зняти арешт (заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСК Дніпробудсервіс», Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) у справі № 2-9398/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСК Дніпробудсервіс», про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2023р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Авраменка М.В. (діє на підставі ордеру серії АЕ № 1234689 від 19.10.2023р.) звернувся до суду з заявою, в якій заінтересованими особами вказав АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ТОВ «ФСК Дніпробудсервіс», Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого листа у справі №2-9398/11 таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання зняти арешт.

В обґрунтування заяви посилається на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2011р. у цивільній справі № 2-9398/11 задоволений позов ПАТ «Укрсиббанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 803688,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. №0, а також судові витрати по 910,00 грн. з кожного відповідача.

Заочне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 набрало законної сили, а в частині стягнення з ОСОБА_2 скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014, відмовлено ПАТ «Укрсиббанк» у задоволення його позову в частині вимог до ОСОБА_2 .

У річний строк виконавчий лист у справі № 2-9398/11 до примусового виконання не пред`являвся, тому ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. у справі № 2-9398/11 (провадження №6/201/390/2013) за заявою ПАТ «Укрсиббанк» поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. № у розмірі 803688,38 грн., а також судового збору у розмірі 1820,00 грн., у рівних частках по 910,00 грн. з кожного.

На підставі ухвали про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа у справі № 2-9398/11 до виконання відкрите виконавче провадження № 40505260 від 19.09.2013р., в межах якого постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, у зв`язку із чим в державному реєстрі зареєстроване обтяження № 3648786 від 03.12.2013р. 10:40:44.

При цьому, постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 22.12.2014р. виконавче провадження №40505260 закінчено, згідно з пунктом 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС), оскільки встановлено, що боржник працює в ТОВ «Алло», що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, 15-А.

Згідно отриманої на запити інформації, виконавче провадження № 40505260 до іншого відділу ДВС фактично не надсилалось, а було знищене.

Разом із цим, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровського області від 20.01.2014р. у справі № 2-9398/11 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2014р. у справі № 2-9398/11 (провадження №6/201/38/2014), яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровського області від 10.11.2014р., ПАТ «Укрсиббанк» в задоволенні його заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовлено.

Тому виконавчий лист № 2-9398/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 803688,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. № 0, а також судових витрат по 910,00 грн., на підставі ст. 432 ЦПК України, є таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий лист №2-9398/11, виданий 23.05.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 803688,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. № 0, а також судового збору у розмірі 1820,00 грн., у рівних частках по 910,00 грн. з кожного, таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, заявник просить суд також одночасно зобов`язати Самарський ВДВС зняти арешт, накладений на все майно заявника постановою державного виконавця від 19 вересня 2013 року у виконавчому провадженні № 40505260, на підставі якої зареєстровано обтяження № 3648786 від 03.12.2013р. 10:40:44, що обґрунтовує знищенням виконавчого провадження №40505260, що, на його думку, об`єктивно впливає та піддає аргументованому ризику його право на своєчасно і без зволікань зняття державним виконавцем арешту.

Представник заявника - адвокат Авраменко М.В. 26.10.2023р. надав до суду заяву, в якій подану заяву підтримує у повному обсязі, просить її судовий розгляд здійснити без участі представника заявника.

Заявник ОСОБА_1 27.10.2023р. надав до суду заяву, в якій подану заяву підтримує у повному обсязі, просить її судовий розгляд здійснити без його участі.

АТ «Укрсиббанк» зареєструвало електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 05.10.2023р. судову повістку з повідомленням про судове засідання 27.10.2023р. о 09 год. 15 хв. в електронному вигляді надіслано в Електронний кабінет одержувача АТ «УКРСИББАНК» та доставлено 24.10.2023р. Отже, ПАТ «Укрсиббанк» про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином, але правом на подання заперечень та на участь свого представника не скористалось, що згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Самарський ВДВС зареєструвало електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 25.11.2022р. судову повістку з повідомленням про судове засідання 27.10.2023р. о 09 год. 15 хв. в електронному вигляді надіслано в Електронний кабінет одержувача Самарського ВДВС та доставлено 24.10.2023р. Отже, Самарський ВДВС про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином, але правом на участь свого представника не скористалось, що згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Інші учасники правом на участь в судовому засіданні не скористались, що згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2011р. у справі №2-9398/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 803688,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. № 0.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1820,00 грн. у рівних частках по 910,00 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014р. у справі №2-9398/11 (апеляційне провадження №22-ц/774/3478/14) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року в оскаржуваній частині скасовано. Відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду - залишено без змін. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2 952 грн. 00 коп.

Отже, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2011р. у справі №2-9398/11 в частині стягнення з ОСОБА_2 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог до нього, а в частині стягнення з ОСОБА_1 не оскаржувалось, тому в цій частині набрало законної сили та є чинним станом на день розгляду цієї заяви.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. у справі №2-9398/11 (провадження №6/201/390/2013) за заявою ПАТ «УкрСиббанк» поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. № у розмірі 803688,38 грн., а також судовий збір у розмірі 1820,00 грн., у рівних частках по 910,00 грн. з кожного по цивільній справі №2-9398/2011.

Постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Лук`янова Андрія Миколайовича від 19.09.2013р. за заявою ПАТ «УкрСиббанк» відкрито виконавче провадження №40505260 з виконання виконавчого листа № 2-9398/11 від 23.05.2012р. про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 803688,38 грн., а також судового збору у розмірі 1820,00 грн., у рівних частках по 910,00 грн. з кожного.

Постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Лук`янова Андрія Миколайовича від 19.09.2013р. за заявою ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні №40505260 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №13840361 від 03.12.2013р. встановлено, що державним реєстратором реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ткачук К.О., в інтересах обтяжувача Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (), зареєстровано обтяження №3648786 від 03.12.2013р. 10:40:44, щодо особи, майно/права якої обтяжується (власник): ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на підставі постанови державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Лук`янова А.М. від 19.09.2013р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №40505260, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 8580489 від 03.12.2013р. 10:43:53.

Постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кушніра Миколи Миколайовича від 22.12.2014р. виконавче провадження №40505260 закінчено згідно з пунктом 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС), оскільки встановлено, що боржник працює в ТОВ «Алло», що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, 15-А.

Однак, згідно з листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №41438/05.2-05 від 13.10.2023р., отриманого на адвокатський запит представника заявника, вбачається, що виконавче провадження № 40505260 фактично з Самарського ВДВС до будь-якого іншого відділу ВДВС не надсилалось, натомість воно було знищено за перебігом терміну його зберігання.

Згідно листа Соборного ВДВС № 203288 від 26.10.2023р., отриманого на адвокатський запит представника заявника, матеріали виконавчого провадження №40505260 до Соборного ВДВС (Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ) не надходили та станом на 16.10.2023р. виконавчий лист № 2-9398/11 на виконанні у цьому відділі не перебуває.

Також судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровського області від 20.01.2014р. у справі № 2-9398/11 (апеляційне провадження №22-ц/774/1061/14) ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2014р. у справі № 2-9398/11 (провадження №6/201/38/2014) ПАТ «УкрСиббанк» в задоволенні його заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровського області від 10.11.2014р., ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2014р. залишено без змін.

Як видно зі змісту вказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у поновленні строку для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, суди виходили з такого.

Позивач протягом встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до суду з заявою про видачу виконавчого листа по цій справі не звертався. При розгляді було встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» 07.08.2013р. звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. заяву було задоволено та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цій справі, також встановлено, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2014р. апеляційна скарга ОСОБА_2 на вказану ухвалу суду була задоволена частково та скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, суди встановили, що також підтверджується матеріалами справи, що при розгляді справи судом та при ухваленні заочного рішення по справі представник позивача участі у судому засіданні не брав, однак йому було достеменно відомо про винесене судове засідання, коли судом було ухвалене вище вказане заочне рішення, оскільки останнім була надана заява про розгляд справи за його відсутності, також судом було встановлено, що вказане заочне рішення суду та виконавчі документи по справі представник позивача мав отримати відразу після вступу рішення в законну силу, повинен був цікавитися долею позову банку і прийнятим рішенням по справі, але без поважних причин цього не зробив і вже інший представник банку почав цікавитися цим питанням лише в 2013 році, отримав 24.07.2013 року та після ознайомлення зі справою 29.07.2013 року останнім була подана заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, однак у своїй заяві про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник не зазначає поважних причин пропуску строку.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди виходили також з того, що рішення суду набрало законної сили 23.12.2011р. та на вимогу позивача було видано виконавчий лист по справі, який було отримано 24.07.2013р., що підтверджується матеріалами справи, також судом було встановлено, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлено один рік, тобто до 23.12.2012р., в зв`язку з зазначеним стягувачем виконавчий лист отримано після закінчення строку на пред`явлення їх до виконання. Однак при розгляді судом вищевказаної заяви не було встановлено, а заявником не було наведено поважних причин та на підтвердження вказаного і не було надано відповідних доказів у зв`язку з якими осатаній не звертався до суду з заявою про видачу виконавчого листа по справі у встановлений законом строк і відповідно не пред`явив його до виконання.

За таких обставин суди прийшли до висновку про необґрунтованість заяви ПАТ «УкрСиббанк» щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки відсутні поважні причини, з яких стягувач пропустив визначений законом строк.

При цьому, суд зазначає, що оскільки правовідносини щодо процесуального строку для пред`явлення виконавчих листів в цій справі до виконання та його спливу існували та припинилися остаточно у 2014 році, тому вони регулюються виключно Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), яким було передбачено, що інші виконавчі документи пред`являються до виконання протягом року.

В свою чергу, аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18.

Із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду лише у серпні 2013 року, тобто з пропуском строку пред`явлення їх до виконання. При цьому ПАТ «УкрСиббанк» не надавав доказів поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, який на час розгляду цієї заяви пропущений вже більш як на десять років.

За таких обставин відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів у справі № 2-9398/11 до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуальною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020р. у справі №308/6024/14 (провадження №61-15084св19).

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11.

Судом встановлено, що виконавчий документ пред`явлено до виконання на підставі ухвали суду, яка в подальшому скасована. Скасування судового рішення (у даному випадку - ухвали суду) свідчить про те, що такий судовий акт втрачає законну силу з моменту його прийняття (постановлення).

Проаналізувавши обставини справи, перевіривши їх належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами, встановлено, що після скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013р. та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2014р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровського області від 10.11.2014р., у задоволенні заяви стягувача ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання було відмовлено в повному обсязі, а також встановлено, що заочне рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 скасовано та відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» в цій частині у стягненні.

Тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В частині прохання заявника про зобов`язання зняти арешт, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що виконавче провадження №40505260 закінчилося у зв`язку з винесенням постанови про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, але таке направлення фактично не здійснювалось, а виконавче провадження (його матеріали) були знищені за перебігом терміну їх зберігання. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не змогло надати більш детальну інформацію з виконання рішення суду у справі № 2-9398/11, а також дані про підтвердження відправки виконавчого документу стягувачу.

Вказане підтверджується відомостями, які зазначені у витязі зі спецрозділу АСВП по виконавчому провадженню №40505260 (на 3 арк.), який наданий Управлінням та міститься в матеріалах справи № 2-9398/11.

Отже, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження №40505260 фактично знищені і не перебувають на примусовому виконанні в будь-якому органі.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., в редакції Закону №2677-VI від 04.11.2010р. (далі Закон №606-XIV), що був чинним станом на день винесення державним виконавцем постанови від 22.12.2014р., виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У справі №2н-1184/2010 Верховний Суд в ухвалі від 02.06.2023р. зазначив, що направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді зняття арешту.

Отже, вказане дає підстави для висновку, що винесення державним виконавцем Самарського ВДВС постанови від 22.12.2014р. про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, не тягло за собою зняття у 2014 році цим державним виконавцем арешту та обтяження, накладеного постановою від 19.09.2013р.

Однак, як встановлено, матеріали виконавчого провадження №40505260 фактично до іншого відділу ВДВС не надсилалися, натомість вони були знищені.

Отже, арешт не може бути знятий державним виконавцем, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені, а законодавство України прямо не передбачає їх відновлення в такому випадку з метою зняття арешту (тобто після фактичного їх знищення паперознищувачами або шляхом спалення).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р., із подальшими змінами в чинній редакції (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону №1404-VIII, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, згідно чинного правового регулювання, у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідне виконавче провадження закінчується, про що державний виконавець приймає постанову, в якій за необхідності зазначає про зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Дійсно, враховуючи відсутність через знищення у Самарського ВДВС матеріалів виконавчого провадження, існують об`єктивні причини, які заважають державному виконавцю прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження №40505260 та зняття арешту, що порушує права заявника та вимагає ефективного засобу судового захисту.

Суд також враховує, що заявник двічі звертався до Самарського ВДВС, в тому числі щодо зняття арешту, але в чому було відмовлено, із роз`ясненням права звернутися з таким питанням до суду.

Разом із тим, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця та просити зобов`язати державного виконавця зняти арешт з майна. Така позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №210/1072/15?ц.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного, знаття арешту здійснюється за результатами розгляду саме скарги на бездіяльність державного виконавця шляхом зобов`язання його винести постанову про зняття арешту у порядку ст. 451 ЦПК України, а не заяви, поданої у порядку ст. 432 ЦПК України.

А тому у задоволенні заяви у частинні зобов`язати Самарського зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 слід відмовити.

В своїй заяві заявник також просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом заяви, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з реч. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Заявник в своїй заяві навів детальний опис наданих адвокатом йому послуг, з якого суд встановив, що розмір 6039,00 грн. витрат заявника на оплату послуг адвоката є співмірним складності справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг (загалом 4.5 год.), обсягу наданих адвокатом послуг (адвокатські запити для отримання доказів, підготовка процесуальної заяви); значенням справи для сторони (невиправдане втручання у право особи на мирне володіння своїм майном - арешт більше 10 років).

На підтвердження витрат щодо правничої допомоги адвоката, заявник надав суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3581, оригінал ордеру адвоката, копію договору про надання правової допомоги №2023-10-06-01 від 06.10.2023р., оригінал додаткової угоди №1 від 06.10.2023р. до договору №2023-10-06-01, оригінал акту №1 наданих послуг до договору №2023-10-06-01, згідно яких суд встановив, що розмір витрат становить 6039,00 грн.

ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013р. (Заява №4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він мас сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97.

Верховний Суд в постанові від 20.10.2020р. у справі №520/928/19 (провадження №К/9901/6985/20) дійшов по суті до аналогічного висновку про те, що процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно при ухваленні судового рішення по суті спору, а й може бути вирішено при здійсненні судового контролю.

АТ «УкрСиббанк» не скористався і правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що передбачено ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Суд також враховує, що оскільки в силу ст. 432 ЦПК України стягувач теж має право на подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, але в цій справі цим правом не скористався, тому суд вважає, що витрати, які заявник несе на адвоката у розмірі 6039,00 грн., є обґрунтованими та підлягають стягненню із заінтересованої особи стягувача - АТ «УкрСиббанк» на користь заявника.

З матеріалів справи встановлено, що на офіційному сайті АТ «Укрсиббанк» зазначено, що 24 листопада 2018 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано зміни у написанні найменування UKRSIBBANK BNP Paribas Group, а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне, відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів банку у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність вимогам законодавства України про акціонерні товариства. Таким чином, після зміни найменування та типу акціонерного товариства, назва банку пишеться великими літерами та є наступною: АТ «Укрсиббанк»/АТ «Укрсиббанк» - українською мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 149,150, 258-261, 263, 352-354, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника -адвоката Авраменка Максима Володимировича, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання зняти арешт (заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСК Дніпробудсервіс», Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) у справі № 2-9398/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФСК Дніпробудсервіс», про солідарне стягнення заборгованості задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №2-9398/11, виданий 23 травня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 803688,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007р. №0, а також судового збору у розмірі 1820,00 грн., у рівних частках по 910,00 грн. з кожного, - таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні іншої часини вимог заяви відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (; місцезнаходження: Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6039,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 06 листопада 2023 року.

Суддя О.С. Наумова