ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9246/23 Справа № 201/7990/23 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів закрито (а.с. 50-55).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 58-62).

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з огляду на таке.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 березня 2022 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі №160/1600/22, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, на підставі нової довідки Державної установи "Територіальне медичне об?єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" про розмір грошового забезпечення від 06 грудня 2021 року № 33/24/C-5098, станом на листопад 2019 року - протиправними. Зобов?язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області" про розмір грошового забезпечення від 06 грудня 2021 року №o33/24/C-5098, станом на листопад 2019 року, та виплатити пенсію з урахуванням раніше сплачених сум. 19 квітня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року у справі №160/1600/22 набрало законної сили (а.с. 12-15).

Ha виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року у справі №160/1600/22, ГУ ПІФУ в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_3 , на підставі нової довідки ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області" про розмір грошового забезпечення від 06 грудня 2021 року №33/24/C-5098, з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року. Внаслідок проведеного перерахунку пенсії, ГУ Дніпропетровській області повинно було виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 318 935, 68 грн. Однак ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовляється виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 318 935, 68 грн., мотивуючи свої дії відсутністю бюджетного фінансування на зазначені цілі (а.с. 16-17).

16 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з вимогою здійснити нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935,68 грн відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати" (а.с. 9-10).

14 квітня 2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надіслало ОСОБА_1 лист №16558-11177/M-01/8-0400/23, яким відмовило у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати його пенсі у розмірі 318 935,68 грн відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати", мотивуючи відмову відсутністю бюджетного фінансування на зазначені цілі.

19 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935,68 грн, з 01.12.2019 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати" протиправними та зобов?язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935, 68 грн, з 01.12.2019 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати".

07 червня 2023 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановив ухвалу у справі №160/8113/23, якою закрив провадження у справі, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсацію за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935,68 грн, мотивувавши тим, що в постанові від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 (провадження № 14-556с19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства (а.с. 20-23). Вказана ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 не оскаржувалась.

10 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів, в якому просив зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935,68 грн за період з 01 грудня 2019 року по час прийняття рішення у справі (а.с. 1-6).

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства враховуючи наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Спірним питанням у цій справі є правомірність дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, щодо відмови у проведенні нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

За наведеного правового регулювання, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 у справі №465/322/17 та в постанові Верховного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 674/22/17

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У відповідності до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Таким чином, на правовідносини з приводу зобов`язання нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зобов`язання з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Ураховуючи те, що спір щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 № 219/11809/19-а (11-943апп19) зазначила, що спір, який виник у справі між позивачем та органом ПФУ як органом виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції, про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону № 2050-ІІІ є публічно-правовим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів враховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, вищевикладені висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 № 219/11809/19-а, а також виходячи зі змісту позову з якого видно, що позивач фактично не погоджується з відмовою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у зв`язку з чим і просить відповідача, як органом виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції зобов`язати нарахувати та виплатити таку компенсацію, тобто між сторонами існує спір щодо захисту прав та інтересів позивача у зв`язку з невиконанням з боку суб`єкта владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій, а тому спір є публічно-правовий та його розгляд належить до юрисдикції адміністративного судочинства.

Посилання апелянта на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі №160/8113/23, якою закрив провадження у справі, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про нарахування та виплату компенсацію за втрату частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 318 935,68 грн, мотивувавши тим, що такий спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства виплаті колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказане рішення не спростовує висновків викладених у оскаржуваній ухвалі, суперечить висновкам викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 № 219/11809/19-а. Також, колегія суддів враховує те, що вказане рішення ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Посилання апелянта на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 стосовно того, що якщо справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, тобто позовні вимоги пов`язані з відшкодуванням шкоди та заявлені без вимоги вирішити публічно-правовий спір, то такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства, колегія суддів не враховує, оскільки такі висновки зроблені за інших обставин справи відмінних від даної справи, оскільки у справі №757/63985/16 предметом позову було стягнення з держави на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих ПФУ щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця, в той час, як в даній справі встановлено, що рішенням суду вже було вирішено спір щодо нарахування пенсії, однак, вказане рішення не виконано до теперішнього часу, крім того, відповідачем відмовлено у нарахуванні компенсації за зверненням позивача, що і стало підставою для звернення до суду суду з позовом в якому позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у даній справі та того, що даний спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, та не підтверджують порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року про закриття провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Ж.І. Максюта