П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Київ

Справа № 755/3390/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/13158/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Кулікової С. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П.

за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку,

у с т а н о в и в:

В червні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л. звернувся до суду із вищевказаним поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року подання приватного виконавця повернуто без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, приватний виконавець Мілоцький О.Л. направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах має окремий процесуальний режим розгляду, відповідне подання підлягало розгляду негайно, без повідомлення заінтересованих осіб.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що приватним виконавцем подано заяву на стадії виконання судового рішення, однак доказів на підтвердження надіслання такої заяви іншим учасникам справи до суду не надано.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому, положення ст. 440 ЦПК України не покладають на приватного виконавця обов`язку щодо направлення сторонам справи копії відповідного подання. Окрім того, необхідність направлення такої заяви спростовується вимогами про негайний розгляд подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Варто також відмітити, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Пункт 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України містить чіткий перелік процесуальних документів, поданих на стадії виконання судового рішення, до яких додаються докази надіслання їх іншим учасникам справи, а саме: заяви, скарги, клопотання чи заперечення.

Отже, вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (скарги, клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

В даному випадку, приватний виконавець звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, тоді як процесуального документу - подання у переліку, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, немає.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги ч. 4 ст. 183 розділу ІІ «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не стосуються та не регулюють питання подачі саме подання приватного виконавця, а тому не підлягають застосуванню.

Отже, суд першої інстанції, повертаючи подання приватного виконавця, припустився надмірного формалізму, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 рокупостановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича задовольнити.

УхвалуДніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. В. Кулікова