Дата документу 07.11.2023 Справа № 333/4390/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-з/807/161/23 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р.
Є.У.№ 333/4390/22 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
07 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої Кочеткової І.В.,
суддів: Бєлки В.Ю.,
секретар Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна, про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про скасування реєстрації права власності на квартиру, витребування квартири із чужого незаконного володіння та користування і передачу квартири законному власнику - територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради,
У вересні 2022 року Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності на квартиру, витребування квартири із чужого незаконного володіння та користування і передачу квартири законному власнику - територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року позов Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради задоволено частково.

Скасовано реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , що проведена на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №333/3330/18 від 12.12.2018.

Витребувано у ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 і передано її у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Виселено ОСОБА_1 із квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Запорізької міської ради сплачені судові витрати з відповідача ОСОБА_1 у сумі 3 721,50 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що спірна квартира вибула із володіння територіальної громади проза її волею, оскільки відповідач неправомірно зареєстрував за собою право власності за судовим рішенням, яке в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції, а тому на підставі ст.ст.317, 319, 387 ЦК України вона підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння останнього і поверненню у власність територіальної громади, а ОСОБА_1 підлягає виселенню. Вимоги про виселення інших осіб, які проживають в квартирі разом із ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не визначено коло осіб, які порушують його права, а суд позбавлений можливості ідентифікувати таких осіб.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Дерев`янко І.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову. Вважає, що міською радою пропущено строк позовної давності, оскільки рішення суду першої інстанції, на підставі якого була здійснена реєстрація права власності, скасовано апеляційним судом 16.04.2019, а з відповідним позовом до суду міська рада звернулася тільки у вересні 2022 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦУЕК України строку позовної давності.

Зазначає, що правомірно користується спірною квартирою, на час здійснення державної реєстрації права власності на квартиру відповідне рішення суду набуло законної сили. У передбаченому законом порядку його не визнано таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року у цій справі скасовано.

У задоволенні позову Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про виселення із квартири за адресою АДРЕСА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року залишено без змін.

04.09.2023 на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дерев`янко І.О., про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про скасування реєстрації права власності на квартиру, витребування квартири із чужого незаконного володіння та користування і передачу квартири законному власнику - територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив стягнути судові витрати, понесені за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн., крім того зазначає, що судові витрати у сумі 1240,50 грн., які були стягнуті рішенням суду І інстанції не обґрунтовані, оскільки були стягнуті за забезпечення позову у даній справі, проте відповідно до інформації ЄДРСР, забезпечення позову у даній справі не було, вказане було зазначене в апеляційній скарзі.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справ відомо, що ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржив судове рішення та при подачі апеляційної скарги поніс витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 731,50 грн., що підтверджується відповідним платіжним документом - квитанцією «УКРПОШТА» від 14 червня 2023 (а.с.65).

За результатами розгляду апеляційної скарги постановою Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині виселення відповідача із спірної квартири з ухваленням нового про відмову у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами вирішено не було.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу було задоволено частково, сплачений апелянтом судовий збір підлягає частковій компенсації.

Доводи ОСОБА_1 про неправомірність стягнення з нього судом першої інстанції 1240,50 грн. за забезпечення позову не є підставою для ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення суду першої інстанції в іншій частині було залишено без змін, що в даному випадку позбавляє суд апеляційної інстанції вирішувати питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із забезпеченням позову у суді першої інстанції, оскільки апеляційна інстанція позбавлена можливості стягувати витрати зі сторони, на користь якої було ухвалено судове рішення.

З вказаного слідує, що підстави для ухвалення додаткового рішення у розумінні вимог ст. 270 ЦПК України в частині заяви про стягнення судових витрат у сумі 1240,50 грн. у рішенні суду І інстанції, відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає ухвалити додаткову постанову про повернення судових витрат, понесених ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 інтереси якого представляє адвокат Дервянко Ірина Олександрівна про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені за сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1250, 50 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень 50 копійок).

В іншій частині заяви ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча І.В. Кочеткова
судді: В.Ю. Бєлка А.В. Дашковська