Справа № 446/1268/20 Провадження № 2/450/506/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі представника відповідача Магировського Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Вібла Ілона Юріївна про предмет спору : визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Вібла Ілона Юріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом є діти спадкодавця: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . За заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблою І.Ю. була заведена спадкова справа. Проте позивач не встиг до 5 травня 2020 р. з поважної причини подати заяву про прийняття спадщини. Останніх двадцять років позивач мешкає та працює в Португалії, офіційно працевлаштований та за контрактом зобов`язаний виконувати будівельні роботи. На дату смерті батька також був за кордоном. Відповідно до трудового контракту позивач був зобов`язаний відпрацювати до кінця поточного року. Після завершення контракту позивач придбав квитки на авіарейси : 17.03.2020 р. Лісабон-Берлін, 18.03.2020р. Берлін-Львів. Але в цей час у світі розпочалась пандемія коронавірусу і в Європі почались карантинні заходи, які перешкодили позивачу вилетіти до України. Німеччина закрила повітряний простір та заборонила в`їзд громадян інших держав, якщо в них нема термінових причин для в`їзду, які необхідно буде доводити. Інформація про поширення вірусу Covid-19 та про заходи безпеки Європі є загальновідомими та не потребує доведення. Позивач просив свою матір ОСОБА_4 написати від його імені лист або будь-яке звернення до нотаріуса з проханням врахувати його як спадкоємця при розподілі спадщини. 24.04.2020р. мати ходила до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що в м. Львова, але через карантин не змогла потрапити на прийом громадян та опустила клопотання у скриньку. 24.04.2020р. позивач отримав від нотаріуса Віблої І.Б листа, в якому роз`яснювалось, що позивач повинен подати нотаріально завірену заяву та скерувати її поштою. Проте це вже було неможливо через закриття усіх консульських та поштових установ. Тоді мати позивача 04.05.2020р. подала заяву до нотаріуса Віблої І.Ю. і просила допомогти прийняти спадщину. 05.05.2020р. позивач особисто скерував листа нотаріусу ОСОБА_5 , проте лист в Україну не потрапив через збій роботи поштових операторів. 06.05.2020р. Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що в м. Львові скерувало листа з додатковим роз`ясненням прав позивача. 06.07.2020р. позивач прибув в Україну та звернувся за правничою допомогою. 10.07.2020р. позивач звернувся до ОСОБА_2 з проханням надати свою згоду на подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини згідно ч.2 ст.1272 ЦК України. Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Позивач зобов`язаний був подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до 05.05.2020р. Проте таку позивач не подав з невідомих причин та пропустив строк для подання такої, та звернувся в суд з даним позовом. Поважність причин пропуску для подання позовної заяви позивач обґрунтовує тим, що він перебував за кордоном, де працював по контракту в зв`язку з чим не мав змоги приїхати та подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Також, як поважність причин вказує на наявність карантину у зв`язку з поширенням вірусу Covid-19. Вважає, що вказані причини, якими позивач обгрунтовує поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини важко назвати поважними. Відповідно до п.3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012р № 296/5 визначено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідчена) або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач, перебуваючи за кордоном мав можливість скерувати на адресу нотаріуса заяву про прийняття спадщини починаючи з 05.11.2019 р., коли ще поштові оператори працювали справно. Жодних доказів надсилання будь-якої кореспонденції на адресу нотаріуса позивач не надає, а отже вказані клопотання є безпідставними. Також зазначає, що карантинні обмеження не перешкоджали позивачеві вчинити необхідні дії шляхом скерування відповідної заяви поштою. З долучених документів вбачається, що позивач звертався до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, проте невідомо чому позивачем не було скерованого відповідного листа на адресу приватного нотаріуса Віблої І.Ю. Також позивачем не надано доказів роботи по контракту. Позивач не звертався, ані до нього, ані до приватного нотаріуса про надання згоди на встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже позов є передчасним. На підставі викладеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, в попередньому судовому засіданні, а саме 05.10.2023 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити та заявив клопотання про проведення наступного судового засідання без його участі та участі позивача

Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача Магировський Т.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу клопотання про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду.

Допитана в попередньому судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Вказала, що син тривалий час проживає і працює за кордоном в Португалії. Про смерть батька свідок повідомила ОСОБА_1 телефоном. На похороні батька ОСОБА_1 присутнім не був, оскільки працював за контрактом та не мав можливість приїхати на похорон. ОСОБА_1 купив квитки на літак на рейс до ОСОБА_6 на 17.03.2020р. та на рейс до Львова 18.03.2020р. Коли надійшло повідомлення від нотаріуса Віблої І.Ю. про відкриття спадкової справи, то аеропорти були закритими, також ОСОБА_1 не міг звернутись в консульство, оскільки таке також було закрито, а також консульство не приймало телефонні дзвінки. Зверталась в управління юстиції з питання прийняття спадщини. ОСОБА_1 написав і заяву і направив листа 4.05.2020р., десь в серпні місяці лист надійшов в Україну. Якби нотаріус не повідомила про відкриття спадщини, то ми і не знали про це. Точної хронології подій щодо звернення до управління юстиції та приватного нотаріуса не пригадує.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з копії спадкової справи № 15/2020р. заведеної приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблою І.Ю. до майна померлого ОСОБА_3 , 23.04.2020 р. відповідач ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вібла І.Ю. заяву про прийняття спадщини, в якій зазначив про наявність іншого спадкоємця сина померлого ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить однокімнатна квартира АДРЕСА_2 .

24.04.2020 р. приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вібла І.Ю. скерувала на адресу позивача ОСОБА_1 лист, в якому повідомила про відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказала, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого та у випадку, коли останній бажає одержати частку спадщини, тоді має подати заяву про прийняття спадщини, яка подається у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини або заяву, справжність підпису на якій буде завірено нотаріально можна надіслати поштою до 05.05.2020 р.

Позивачем була написана заява від 04.05.2020р. на ім`я приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю. в якій ОСОБА_1 повідомляє, що приймає спадщину свого батька ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і від неї не відмовляється. Вказана заява скерована поштовим зв`язком з Португалії за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується поштовим конвертом. Згідно опису поштових відправлень Ф8 №15, Львів 34, від 10.08.2020 р. такий лист отримано 10.08.2020р.

Згідно з довідки з місця роботи, виданої Гаражем Інтендент ди Помбу, ЛДА від 25.11.2020р. пан ОСОБА_7 був нашим співробітником з 01.01.2008р. і займав посаду мийника автомобілів та мастильника до 31.03.2020р. Причина припинення виконання своїх робочих обов`язків: скорочення його посади в компанії та поточний стан пандемії.

З копії електронного квитка номер бронювання: НОМЕР_3 вбачається бронювання на ім`я ОСОБА_8 на 17.03.2020р. З копії електронного квитка номер бронювання: НОМЕР_3 вбачається бронювання на ім`я ОСОБА_9 рейсу: Берлін-Львів на 18.03.2020р.

04.05.2020р. мати ОСОБА_1 ОСОБА_10 звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю. з клопотанням в якому зазначила, що на лист нотаріуса №30/0214 від 24.04.2020р. повідомляють, що у зв`язку із спалахом Covid-19 ОСОБА_1 не може вчасно прибути у Львівський територіальний нотаріальний округ за адресою приватного нотаріуса для оформлення права на спадщину померлого батька ОСОБА_3 , оскільки в даний час перебуває у Португальській республіці. Просила нотаріуса допомогти успадкувати майно у період надзвичайної ситуації в країні.

08.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю. в якій вказав, що пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини та буде звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

13.07.2020р. ОСОБА_1 скерував до суду позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та долучив копію такої нотаріусу до спадкової справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 13.07.2020 року скеровував на адресу відповідача ОСОБА_2 лист з пропозицією про надання йому згоди на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 у відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України. Таку ж заяву ОСОБА_1 , 10.07.2020 року, скерував на адресу приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю.

Відповідач ОСОБА_2 скерував на адресу суду відповідь на запитання в порядку ст.93 ЦПК України: чи надаєте ви згоду ОСОБА_1 на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини? Відповідь ні.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч. 2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що через Covid-19 у Португалії, як і в багатьох інших країнах був введений суворий карантин, внаслідок чого позивач протягом тривалого часу був позбавлений можливості перетнути кордон Португалії та прибути до Львівської області.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ; від 20.05.2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ; та від 22.07.2020 року № Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень.

Так, з 12.03.2020 р. по 03.04.2020 р. заборонено: відвідування закладів освіти її здобувачами до 3 квітня 2020 р.; 2) з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування; 3) з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту; 4) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення; 5) з 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 р.; 6) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством «Українська залізниця» окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Таким чином, постановою введена заборона залізничного, авіа- та автобусного міжміських та міжобласних пасажирських перевезень.

Згідно інформації з відкритих джерел, оперативної інформації щодо заходів, які вживаються іноземними країнами з протидії розповсюдженню Covid-19, опубліковано 21.06.2020р. на сайті Міністерства юстиції України, в Португалії діяли обмеження: запроваджено надзвичайний стан; продовжено заборону на авіаційні перевезення авіасполучення з країнами, що не входять до Європейського Союзу, за виключенням: країн, що пов`язані з Шенгенською зоною, зокрема, Ліхтенштейн, Норвегія, Ісландія, Швейцарія; співдружності португаломовних країн (Бразилія (виключно з Сан-Паулу та Ріо-де-Жанейро), Ангола, Мозамбік, Гвінея-Бісау, Східний Тимор, Екваторіальна Гвінея, Макао, Кабо-Верде, Сан-Томе і Принсіпі); Велика Британія, США, Венесуела, Канада, ПАР враховуючи наявність значної за кількістю португальської громади; літаків, що призначені для боротьби з лісовими пожежами, Державних Збройних Сил, ексклюзивного перевезення багажу та пошти, рейсів гуманітарного та медичного характеру, технічних зупинок некомерційних авіарейсів; введені обмеження на пересування: виїхати за межі округу, в якому проживає особа, можливо лише у випадку робочої необхідності або для проходження лікування (що необхідно підтвердити відповідними документами). Національна Республіканська Гвардія та поліція з охорони громадського порядку спільно проводитимуть операцію з посиленого контролю на автодорогах; обов`язкове носіння захисних масок у громадському транспорті, школах, торговельних та інших закритих приміщеннях та соціальне дистанціювання (2 м); встановлено, що максимальна кількість присутніх у закритих приміщеннях 5 осіб / 100 м2 ; запроваджено обов`язкову ізоляцію інфікованих осіб та осіб, що перебувають під наглядом лікарів; заборонено проведення масових заходів чисельністю більше 10 осіб; користування громадським транспортом дозволено не більше 2/3 від його наповненості; проведення похоронних процесій дозволені тільки за участі тільки членів сім`ї. Відповідно до Плану поетапного відновлення економічної діяльності, яким передбачено завершення надзвичайного стану 02.05.2020, та скасування карантинних заходів у 3 етапи: 1 етап з 4 травня 2020 року відкрито: торгові приміщення до 200м2, невеликі магазини (переважно ті, які облаштовані дверима, що виходять на вулицю); перукарні, салони краси; автосалони; державні реєстраційні органи, сервіси з надання послуг громадянам без скупчення людей, книгарні, бібліотеки та архіви; курсування автобусів з ізольованою кабіною водія; індивідуальні спортивні заняття на свіжому повітрі; 2 етап з 18 травня 2020 року відкриються: торгові приміщення до 400м2; ресторани, кафе, тераси (забезпечення 50% наповненості, режим роботи до 23:00); палаци, музеї, арт-галереї тощо; школи (з проведенням занять з 10:00 до 17:00 для учнів 11 та 12 класів); 3 етап з 01 червня 2020 року відкриються: торгові приміщення більше 400м2 ; дитячі садочки, дошкільні заклади та заклади з надання соціально-освітніх послуг (приймають дітей віком від 6 років); державні установи з надання послуг громадянам; торговельні центри; кінотеатри та театри з обмеженою місткістю.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. (ч.3 ст.82 ЦПК України)

Так загальновідомим є введення карантину й на всій території ЄС, в тому числі й у Португальській республіці.

Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.

Верховний суд у своїй постанові від 08.12.2021р. у справі № № 205/3310/20 вказав, що суди не врахували, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (з подальшими змінами) з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Суди не врахували обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року у зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, що вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі створили позивачу перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Подібних висновків щодо впливу карантинних обмежень на своєчасне прийняття спадкоємцем спадщини дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 206/3473/20. Верховний Суд врахував, що запроваджені в Україні карантинні обмеження, що підлягають врахуванню разом з особливостями трудової діяльності позивача, який є водієм авто далекого слідування та виконує рейси не лише Україною, а й за її межами, свідчать про наявність об`єктивних істотних труднощів у позивача для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Запроваджений карантин, як об`єктивну перешкоду для подачі спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а відтак і як поважну причину для поновлення пропущеного строку, визнано Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 12 травня 2021 року, справа №766/12921/20-ц , в яких суд касаційної інстанції вказав, що запроваджений карантин з метою запобігання поширенню на території України вірусуCOVID-19 суттєво обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи сторони відповідача, про те, що позивач мав змогу подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, спростовуються доказами у справі, зокрема за характером роботи позивач проживав та мав постійне місце праці у Республіці Португалія з 01.01.2008 р. до 31.03.2020 р. Планував поїздку в Україну, для чого придбав квитки на авіарейс 17-18 березня 2020р. Також слід врахувати, що два місяці з шестимісячного строку припали на період дії карантинних обмежень, за відсутності яких позивач цілком міг вчинити дії, пов`язані з прийняттям спадщини.

Суд вважає доводи позивача обгрунтованими, оскільки пропуск строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій: у зв`язку з оголошенням з 12 березня 2020 року карантину на території України, дії карантинних обмежень в Республіці Португалія, утрудненням, а в ряді випадках припиненням авіа та автобусного сполучення.

Будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надано.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд вважає, що передбачений чинним законодавством строк для звернення до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу додаткового строку в два місяці, достатнього для подачі заяви до нотаріуса для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який відраховувати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 .

Третя особа : приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Вібла Ілона Юріївна, Львівська область, Львівський район, с. Сокільники, вул. Миру, 2.

Повний текст судового рішення складено 20.10.2023 року.

СуддяН. Б. Добош