_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4905/19
Провадження № 2/947/57/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна, ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, усунення від права спадкування за законом, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

11.03.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним заповіт НВТ 155113 від 18.05.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №3382 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2019 року головуючим у справі обрано суддю Салтан Л.В.

Ухвалою судді Салтан Л.В. від 18.03.2019 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою судді Салтан Л.В. від 22.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

12.04.2019 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., щодо успадкування 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та усунути його від права на спадкування за законом після смерті матері.

12.04.2019 року зустрічну позовну заяву прийнято судом.

Ухвалою суду від 19.06.2019 року закрито підготовче провадження.

02.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог, в якій просить:

- Визнати недійсним заповіт НВТ 155113 від 08.05.2016 року, вчинений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №3382 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського ноатірального округу Поведьонковою Іриною Іванівною.

- Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 30.11.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко Аллою Анатоліївною на ім`я ОСОБА_2 , 1957 року народження, на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень житловою площею 39,84 кв.м., загальною площею 67,49 кв.м., спадкова справа №12/2018, зареєстрована в реєстрі №2385.

Ухвалою суду від 01.08.2019 року заявлений відповідачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_3 відвід судді Салтан Л.В. визнано необгрунтованим, заяву передано до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Салтан Л.В.

Ухвалою судді Маломуж А.І. від 02.08.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника за довіреністю ОСОБА_3 про відвід судді. Повернуто справу для продовження розгляду по суті.

Ухвалою суду від 08.08.2019 року заяву позивача ОСОБА_1 та його представника за довіреністю ОСОБА_3 , про відвід судді визнано необгрунтованою. Задоволено заяву про самовідвід головуючого судді по цивільній справі №520/4905/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус ОМНО Поведьонкова І.І., приватний нотаріус ОМНО Лутченко А.А., про визнання заповіту недійсним, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус ОМНО Лутченко А.А., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.08.2019 року №134 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 року головуючим у справі обрано суддю Пучкову І.М.

Ухвалою судді Пучкової І.М. від 16.08.2019 року прийнято до провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 26.11.2019 року відмовлено приватному нотаріусу ОМНО Поведьонковій І.І. у заяві про відвід судді.

Ухвалою судді Літвінової І.А. від 04.12.2019 року в задоволенні заяви третьої особи приватного нотаріуса Поведьонкової І.І. про відвід судді Пучкової І.М. від розгляду цивільної справи №520/4905/19 відмовлено.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року поновлено провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року в задоволенні заяви представника третьої особи приватного нотаріуса ОМНО Поведьонкової І.І. про залишення позову без розгляду відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 . Заборонено будь-яким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

12.10.2020 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03.12.2020 року призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року поновлено провадження у справі.

28.06.2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить:

- Визнати недійсним заповіт від 18.05.2016 року, вчинений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №3382 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І.

- Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 13.11.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. на ім`я ОСОБА_2 , 1957 року народження, на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень житловою площею 39,84 кв.м., загальною площею 67,49 кв.м., спадкова справа№12/2018, зареєстрована в реєстрі №2385, недійсним.

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.11.2021 року №155 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 року головуючим у справі обрано суддю Маломуж А.І.

Ухвалою судді Маломуж А.І. від 10.11.2021 року прийнято цивільну справу №520/4905/19 до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

10.12.2021 року судом постановлено окрему ухвалу стосовно порушення законодавства приватним нотаріусом ОМНО Лутченко А.А. та приватним нотаріусом ОМНО Поведьонковою І.І., а саме - невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2021 року про витребування доказів у цивільній справі №520/4905/19.

Ухвалою суду від 10.12.2021 року застосовано до приватного нотаріуса ОМНО Лутченко А.А. та приватного нотаріуса ОМНО Поведьонкової І.І. заходи процесуального примусу у виді тимчасового вилучення оригіналів доказів для дослідження судом.

18.02.2022 року адвокат Єрусланова Т.Г. в інтересах ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи судом були розглянуті клопотання про витребування доказів та виклик свідків.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.06.2022 року №257 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В.

Ухвалою від 06.07.2022 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В.

Ухвалою суду від 10.12.2022 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Одеської державної академії харчових технологій оригінал особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2023 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

13.06.2023 року з ОНДІСЕ надійшло повідомлення про залишення ухвали без виконання в зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До судового засідання 06.11.2023 року учасники справи не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_5 від 27.12.2022 року про продовження розгляду справи без участі ОСОБА_1 та адвоката Вознюка М.П., в якій адвокат зазначає, що за станом здоров`я ОСОБА_1 виїхав за кордон на лікування і не може з`являтися до суду. Адвокат Вознюк М.П. за станом здоров`я та економічними обставинами не може бути присутнім в судовому засіданні. Вказана заява має примітку, що після отримання заключення судово-почеркознавчої експертизи необхідно повідомити сторонни про час і місце розгляду справи, довідки про стан здоров`я будуть надані суду при розгляді справи. При цьому з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 та адвокат Вознюк М.П. судові повістки, направлені після поновлення провадження в зв`язку з поверненням матеріалів справи з експертної установи, не отримують. Докази на підтвердження доводів представника позивача щодо стану здоров`я позивача та його адвоката відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 02.10.2023 року подала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за відсутності сторони відповідача ОСОБА_2 та зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримують та просять в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І. до судового засідання 06.11.2023 року не з`явилась, повідомлялась належним чином, письмових пояснень стосовно позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 до суду не подала.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило.

Матеріали справи містять заяву приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. від 08.08.2023 року про розгляд справи за її відсутності. Письмових пояснень щодо суті спору приватний нотаріус Лутченко А.А. до суду не подавала.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . 13.11.2018 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При прийнятті спадщини позивачу стало відомо про наявність іншого спадкоємця за заповітом - сусідки позивача та його матері - відповідача ОСОБА_2 . Після ознайомлення з заповітом позивач зрозумів, що заповіт був підписаний не ОСОБА_4 , оскільки мати позивача мала дуже виразний та красивий почерк, будучи викладачем та науковим діячем за час свого життя. Більш того, заповіт було посвідчено 18.05.2016 року у приміщенні, в якому мешкав також позивач, який в той час знаходився вдома та ніякі нотаріуси до його дому не приходили та заповітів не посвідчували. Також викликає сумнів намір матері залишити все своє майно сусідці замість рідного сина. Позивач вважає, що нотаріус вступила в змову з відповідачем та зробила недійсний заповіт, на підставі якого відповідач мала намір отримати у власність все майно після смерті ОСОБА_4 . Також позивач зазначає, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки порушено вимоги щодо його форми та посвідчення, а саме - зазначення про читання заповіту вголос заповідачем вказано нотаріусом, а не особою, яка підписувала заповіт, лише після підпису заповідача. В уточнених позовних вимогах від 28.06.2021 року позивач ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що мати під час складання заповіту знаходилась в хворобливому стані. Ті обставини, що ОСОБА_2 , заявила, що їй невідомі обставини смерті матері, як вона вмерла, де і ким похована, свідчить, що мати позивача не підтримувала з відповідачем дружні відносини і не могла позбавити позивача спадщини, склавши заповіт на сторонню особу. Вважаючи свої права порушеними, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У відзиві на позов ОСОБА_1 та в своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що за життя, ще в 2016 році ОСОБА_4 , яка була сусідкою позивача за зустрічним позовом, заповіла ОСОБА_2 все своє майно. 13.11.2018 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса ОСОБА_7 , яка видала їй свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, але лише на частину квартири АДРЕСА_2 , оскілки є також інший спадкоємець - син померлої ОСОБА_1 , який також вступає у спадок за законом. Це здивувало відповідача ОСОБА_2 , оскільки у 2016 році ОСОБА_1 був скоєний злочин відносно життя покійної ОСОБА_4 , що і сприяло волевиявленню ОСОБА_4 заповісти все своє майно сусідці. Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_4 була особою похилого віку, протягом останніх років хворіла на різні хвороби, особливо після скоєного сином щодо неї злочину, потребувала стороннього піклування, допомоги, догляду, яким увесь час займалася виключно ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що позивач ОСОБА_1 має бути усунений від права на спадкування за померлою ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що неодноразово вчиняв протиправні дії відносно її життя. Сторона відповідача ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду кримінальної справи в суді ОСОБА_4 постійно приходила до залу судового засідання, тобто була вкрай зацікавлена у ході процесу, про що свідчать її розписки про дату та час.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 18.11.1980 року складено відповідний актовий запис №1649, що вбачається з свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого повторно 02.05.2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками вказані: ОСОБА_8 та ОСОБА_4 /т.1 а.с.12/.

Судом досліджено оригінал заповіту, посвідчений 18.05.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. /копія в матеріалах справи т.1 а.с.113/, відповідно до якого ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Балта Одеської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства, повністю розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примушення або впливу тяжких обставин, фізичного і морального насильства чи погроз, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право, в тому числі: належну їй частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , заповіла гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, в заповіті також зазначено, що заповіт записаний приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І, зі слів гр. ОСОБА_4 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем гр. ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса о 15 годині 20 хвилин. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. У зв`язку з хворобою заповідача, заповіт вчинений на дому, за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстровано в реєстрі за №3382.

В Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, справа №01-26, розпочато: 07.04.2015 року, закінчено: 15.06.2016 року, наявні записи від 18.05.2023 року №№15,16 особа, яка зробила виклик - ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , 14.40 - проект заповіту, 15.20 - заповіт №3382, підстава - у зв`язку з хворобою /т.1 а.с.117-119/.

Судом досліджено ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року по справі №520/7487/16-к, що набрала законної сили 12.09.2016 року, якою клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - задоволено. Застосовано до ОСОБА_1 , як до особи, яка вчинила суспільно небезпечні діяння в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом, з метою проведення його лікування /т.2 а.с.213-215/.

Вказаною ухвалою суду встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , проживаючи разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи ціль переоформлення на нього права власності на квартиру, яка належить його матері, з корисливих мотивів у нього виник умисел на незаконне позбавлення волі своєї матері ОСОБА_4 .

Після чого 24.04.2016 року ОСОБА_1 , діючи з метою скоїти свій злочинний намір, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , проти її волі, зачинив свою маму в кімнату квартири АДРЕСА_2 з зовнішньої сторони, тим самим позбавивши ОСОБА_4 можливості вільно пересуватися та вільно залишити місце її знаходження, не дозволяв виходити з кімнати, не давав можливості та забороняв справляти природні потреби, приймав міри щоб не допустити спілкування з іншими особами за допомогою телефонного зв`язку, з цією метою виключив всі телефони, позбавив ОСОБА_4 харчуванні та води.

Крім цього, ОСОБА_1 на протязі тривалого часу, в період з 24.04.2016 року по 04.05.2016 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені, з метою спричинення фізичних страждань спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження руками та предметом - дерев`яною скалкою.

Таким чином ОСОБА_1 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, продовжував тримати ОСОБА_4 у неволі. 04.05.2016 року його злочинні дії були виявлені співробітниками поліції, які затримали ОСОБА_1 на місці вчинення ним злочину.

В ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року по справі №520/7487/16-к зазначено, що вчинені ОСОБА_1 суспільно небезпечні діяння, скоєні в стані його неосудності, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в досліджених судом доказах.

Згідно пояснень в суді потерпілої ОСОБА_4 , видно, що її син, як особа, що скоїла відносно неї протиправні дії умисно, з метою на незаконне позбавлення її волі, проти власної волі ОСОБА_4 , умисно зачинив її в кімнаті квартири АДРЕСА_2 з зовнішньої сторони, що розташована на дев`ятому поверсі зазначеного будинку, тим самим він переслідував мету переоформити на нього право власності на квартиру, яка належить їй, тому діяв з корисливим мотивом.

Також в ухвалі вказано, що згідно пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 видно, що вони повністю підтвердили обставини протиправних дій ОСОБА_1 , як особи, що вчинила відносно ОСОБА_4 суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 12.02.2018 року зроблено відповідний актовий запис №1563, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 02.05.2018 року повторно Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /т.1 а.с.11/.

Судом досліджено копію спадкової справи №12/2018, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 /т.1 а.с.139-188/.

Згідно з довідкою (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 19.03.2018 року, виданою ЖБК «Приморський-25», ОСОБА_4 , 1949 року народження, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.05.1990 року. Також за вказаною адресою зареєстровані: син ОСОБА_1 , 1980 року народження, з 11.04.1997 року, ОСОБА_11 , 1999 року народження, з 30.01.2018 року /т.1 а.с.142/.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , виданим 08.08.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримує пенсію по інвалідності, 2 грп. загальне захворювання. Термін дії: 31.05.2020 року /т.1 а.с.155/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 13.11.2018 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 67,49 кв.м., житловою площею 39,84 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.167-168/.

13.11.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. видано свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким спадкоємцем на частку зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1949 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 39,84 кв.м., загальною площею 67,49 кв.м. /т.1 а.с.185/.

13.11.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. видано свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким спадкоємцем на частку зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1949 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 39,84 кв.м., загальною площею 67,49 кв.м. /т.1 а.с.187/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно з ст. 1255 ЦК України нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014 Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХIV (далі - Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.

На підставі аналізу наведених положень Конституції України, Кодексу, Сімейного кодексу, Закону № 966, Закону № 1058 Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи.

Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від права на спадкування

1. Не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

2. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

3. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

4. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу.

5. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є її син - позивач ОСОБА_1 . Однак 18.05.2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., на користь відповідача ОСОБА_2 , в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування має саме відповідач ОСОБА_2 .

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, в зв`язку з чим відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. 13.11.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку квартири АДРЕСА_2 , кожному.

Щодо заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог про визнання заповіту недійсним та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стосовно права ОСОБА_4 на складення заповіту будь-яких заперечень або зауважень зі сторони позивача не надходило. Щодо порушенням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення сторона позивача ОСОБА_1 посилалась на те, що заповіт не був підписаний спадкодавцем ОСОБА_4 , в зв`язку з чим за клопотанням сторони позивача судом було призначено судову почеркознавчу експертизу.

В ході судового розгляду матеріали справи неодноразово направлялись до експертної установи, проте були повернуті до суду в зв`язку з невиконанням позивачем ОСОБА_1 клопотання судового експерта щодо здійснення оплати за проведення експертизи. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 після 27.12.2022 року по теперішній час з заявами щодо стану розгляду справи або виконання призначеної судом експертизи до суду не звертались. Судові повістки та клопотання експерта направлялись судом на вказані стороною позивача адреси.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандрес С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи визначені чинним цивільним процесуальним законодавством строки розгляду справ, суд не може зволікати з розглядом справи по суті. Невиконання стороною позивача клопотання судового експерта протягом тривалого часу затягує розгляд справи по суті та є зловживанням процесуальними правами.

Згідно з ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача щодо того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її волі, належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтвердженні.

Доводи сторони позивача ОСОБА_1 щодо того, що ніякі нотаріуси до ОСОБА_4 не приїжджали та що порушено форму складення заповіту, також не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема журналом реєстрації нотаріальних дій.

Щодо доводів сторони позивача про порушення порядку посвідчення заповіту суд зазначає, що відповідно до п. 1.7 глави 3 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. З оригіналу заповіту вбачається, що текст заповіту виконаний друкарським способом і містить всі визначені в п. 1.7 глави 3 розділу 2 Порядку зазначення, а також місце для проставлення заповідачем власноручного підпису на заповіті, яке заповнене підписом ОСОБА_4 з зазначенням її прізвища, ім`я та по батькові. Доказів на підтвердження того, що текст заповіту чи його частина були зазначені на нотаріальному бланку вже після підписання заповідачем, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним, визначених ч. 2 ст. 1257 ЦК України, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним задоволенню не підлягають в зв`язку з їх безпідставністю. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину є похідними від вимог про визнання заповіту недійсним, в зв`язку з чим також не підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом у цій справі, ОСОБА_2 просить усунути ОСОБА_1 від права на спадкування після смерті його матері на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України, оскільки відповідач умисно вчинив замах на життя спадкодавця ОСОБА_4 .

Так, згідно із частиною першою статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Оскільки діяння, зазначені у частині першій статті 1224 ЦК України є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду або постановою про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року по справі №520/7487/16-к, що набрала законної сили 12.09.2016 року, застосовано до ОСОБА_1 , як до особи, яка вчинила суспільно небезпечні діяння в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом, з метою проведення його лікування /т.2 а.с.213-215/.

Вказаною ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_1 , переслідуючи ціль переоформлення на нього права власності на квартиру, яка належить його матері, з корисливих мотивів з умислом на незаконне позбавлення волі своєї матері ОСОБА_4 , проти її волі, зачинив свою маму в кімнату квартири АДРЕСА_2 з зовнішньої сторони, тим самим позбавивши ОСОБА_4 можливості вільно пересуватися та вільно залишити місце її знаходження, не дозволяв виходити з кімнати, не давав можливості та забороняв справляти природні потреби, приймав міри щоб не допустити спілкування з іншими особами з допомогою телефонного зв`язку, з цією метою виключив всі телефони, позбавив ОСОБА_4 харчуванні та води. Крім цього, ОСОБА_1 на протязі тривалого часу, в період з 24.04.2016 року по 04.05.2016 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені, з метою спричинення фізичних страждань спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження руками та предметом - дерев`яною скалкою.

На підставі встановлених Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року по справі №520/7487/16-к обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для усунення від спадкування, визначених ч. 1 ст. 1224 ЦК України, в зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що судом встановлено, що в силу закону, а саме ч. 1 ст. 1224 ЦК України ОСОБА_1 не має права на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , однак прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., на спадкове майно ОСОБА_4 .

При ухваленні рішення особливу увагу суд звертає на те, що в ході розгляду кримінальної справи ОСОБА_4 , надаючи суду пояснення, зокрема зазначала, що її син діяв умисно з метою переоформлення на нього права власності на квартиру. Також в матеріалах справи наявні копії з матеріалів кримінальної справи /т.4 а.с.70-94/, з яких вбачається, що ОСОБА_4 брала активну участь під час розгляду справи.

Суд враховує, що заповіт на користь сусідки ОСОБА_2 ОСОБА_4 склала 18.05.2016 року, тобто після того, як 04.05.2016 року співробітники поліції затримали ОСОБА_1 , припинивши його злочинні дії відносно матері ОСОБА_4 . При цьому, після застосування до ОСОБА_1 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу згідно з ухвалою суду від 10.08.2016 року, ОСОБА_4 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 свою волю, викладену в заповіті на користь ОСОБА_2 , не змінювала та інших заповітів не укладала.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в зв`язку з безпідставністю, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1217, 1233, 1224, 1257, 1301 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна, ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, усунення від права спадкування за законом - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., щодо успадкування 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.11.2023 року.

Суддя Васильків О.В.