Справа № 463/5234/23
Провадження № 2/463/1412/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Експрес Кредит Юніон Україна» про повернення вкладу та нарахованих відсотків -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з КС «Експрес Кредит Юніон Україна» на її користь заборгованість за договорами про залучення внесків та нарахованих відсотків в загальному розмірі 177 969,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.10.2021 між нею та відповідачем укладено договір № 52/10-21/В1 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозитний рахунок 50 000 грн. на строк до 20.11.2022 із виплатою 13,5 % річних. Крім того, 07.02.2022 між нею та відповідачем укладено інший договір № 78/02-22/В1 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозитний рахунок 100 000 грн. на строк до 07.02.2023 із виплатою 13,25 % річних. По завершенню строку цих договорів зверталась до відповідача з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, однак відповіді не отримала. Станом на даний час за договором № 52/10-21-В1 сума заборгованості становить 60 852,23 грн., з яких 50 000 грн. сума неповернутого вкладу, 8 437,50 грн. нараховані проценти, 102,43 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 21.11.2022 по 08.06.2023, 2 312,30 грн. сума інфляційних нарахувань від простроченої суми заборгованості за період з 21.11.2022 по 08.06.2023. За договором № 78/02-22/В1 сума заборгованості становить 117 117,40 грн., з яких 100 000 грн. сума неповернутого вкладу, 13 250 грн. нараховані проценти, 1 132,50 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 21.11.2022 по 08.06.2023, 2 734,90 грн. сума інфляційних нарахувань від простроченої суми заборгованості за період з 08.02.2023 по 08.06.2023. Загальний розмір заборгованості становить 177 969,53 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

Позовна заява поступила до суду 23.06.2023.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено строк та черговість для подання заяв по суті справи.

Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.29), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів.

Таким чином, суд виконав вимоги статті 221 ЦПК України.

18.10.2023 представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18.10.2023 в задоволенні такого клопотання відмовлено.

Цього ж дня представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, а саме оригіналів квитанцій про внесення нею коштів на депозитний рахунок кредитної спілки та оригіналів укладених договорів, для їх огляду судом. Підстав для витребування оригіналів таких документів суд не вбачає, оскільки до матеріалів справи долучено їхні належно засвідчені копії і підстав ставити під сумнів їх достовірність у суду немає, про що також не вказує представник відповідача в своєму клопотанні.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції.

З огляду на характер спірних правовідносин, справа стосується виконання договірних зобов`язань, а оскільки вирішенню підлягали виключно питання права, суд з посиланням на відповідну практику ЄСПЛ при відкритті провадження визнав недоцільним проведення судового засідання та визначив, що розгляд справи проводитиметься без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Одночасно, сторонам було роз`яснено право ініціювати розгляд справи з викликом сторін.

Сторони таким правом не скористались. Суд також не знайшов підстав ініціювати розгляд справи з викликом сторін, а тому, розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

В силу вимог закону та враховуючи характер спірних правовідносин справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.

Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази.

Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статі 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Суд у відповідності до вимог частини сьомої 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Позиція суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 20.10.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір № 52/10-21/В1 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого позивач внесла на депозитний рахунок 50 000 грн. на строк до 20.11.2022 із виплатою 13,5 % річних (а.с.7-9). Факт внесення зазначених коштів підтверджується квитанцією від 20.10.2022, належним чином засвідчена копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.10).

Крім того, 07.02.2022 між позивачем та відповідачем укладено інший договір № 78/02-22/В1 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого позивач внесла на депозитний рахунок 100 000 грн. на строк до 07.02.2023 із виплатою 13,25 % річних (а.с.11-13). Факт внесення зазначених коштів підтверджується квитанцією від 07.02.2022, належним чином засвідчена копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.14).

Доказів про повернення цих внесків після закінчення строку дії договорів матеріали справи не містять.

04.04.2023 позивач направила відповідачу відповідну заяву про повернення їй вкладів за договорами віл 20.10.2021 та від 07.02.2022 (а.с.16-17). Згідно відповідної відмітки на конверті, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.18), конверт повернувся позивачу після закінчення терміну зберігання.

З метою стягнення зазначених коштів в примусовому порядку позивач звернулась до суду з цим позовом.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об`єднань, права та обов`язки членів кредитних спілок та їх об`єднань визначаються Законом України «Про кредитні спілки».

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (абзац 3 частини другої статті 23 Закону України «Про кредитні спілки»).

Разом з цим загальновідомо, що з 05:30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, який з урахування внесених до нього змін триває й досі.

У зв`язку з цим 27.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей діяльності фінансового сектору у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні» № 2463-IX, який набрав чинності 17.08.2022 і яким розділ IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про кредитні спілки» доповнено, серед іншого, пунктами 8, 9 якими передбачено в тому числі таке:

Установити, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (далі Закон № 2102-IX), спостережна рада кредитної спілки має право прийняти рішення про тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки.

Тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки передбачає, що кредитна спілка не здійснює діяльності щодо залучення та повернення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, виплату процентів на внески (вклади) членів кредитної спілки.

Тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки може тривати протягом строку, який починається з дати, з якої кредитна спілка тимчасово зупинила свою діяльність, і закінчується із спливом 90 календарних днів після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Кредитна спілка зобов`язана протягом п`яти робочих днів з дня прийняття спостережною радою рішення про тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки повідомити Національний банк України про таке рішення та оприлюднити його на своєму веб-сайті (за наявності технічної можливості). Таке повідомлення має містити інформацію про дату, з якої кредитна спілка тимчасово зупиняє свою діяльність, та протокол або копію протоколу засідання спостережної ради, яким оформлено прийняття відповідного рішення.

Як вбачається зі змісту веб-сайту відповідача (а.с.60-61) (https://ecu.ua/news/item/95-vazhlyva-informatsiia-dlia-kliientiv), на такому 19.10.2022 опубліковано оголошення про те, що 19.08.2022 Спостережною радою «Експрес Кредит Юніон Україна» прийнято рішення про тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки у період дії воєнного стану в Україні, відповідно до згаданого вище Закону.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, у справі яка розглядається з урахування приписів Закону України «Про кредитні спілки» із змінами, внесеними Законом № 2102-IX, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з договорами № 52/10-21/В1 від 20.10.2021 та № 78/02-22/В1 від 07.02.2022 закінчується із спливом 90 календарних днів після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Відповідно, відповідачем не допущено порушення зобов`язань за договорами № 52/10-21/В1 від 20.10.2021 та № 78/02-22/В1 від 07.02.2022, що виключає можливість стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Тому, суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні позовних вимог і при цьому, таких висновків суду не спростовує той факт, що згадане вище оголошення відповідача про тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки не в повній мірі відповідає вимогам пункту 9 розділ IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про кредитні спілки» через відсутність протоколу або копії протоколу засідання спостережної ради, яким оформлено прийняття відповідного рішення.

Зокрема, цих же пунктом передбачено обов`язок оприлюднення відповідного рішення за наявності технічної можливості.

У своєму клопотанні про відкладення розгляду справи (а.с.32) представник відповідача вказав, що станом на даний час кредитна спілка фактично не здійснює своєї діяльності, всі офіси зачинені, працівники або звільнені або перебувають у відпустках, можливість отримання поштової кореспонденції відсутня.

Крім того, на веб-сайті відповідача 06.05.2022 було розміщене відповідне оголошення про перебування кредитної спілки в край скрутному становищі що спричинено масштабним вторгненням росії на територію України та запровадженням на всій території України воєнного стану (https://ecu.ua/news/item/94-oholoshennia).

Зрештою, у своїй заяві від 20.06.2023 (а.с.15), яка стосувалась надання інформації про розмір депозиту і нарахованих відсотків та можливість їх виплати позивач підтвердила свою обізнаність із тим, що спостережною радою «Експрес Кредит Юніон Україна» прийнято рішення про тимчасове зупинення діяльності кредитної спілки у період дії воєнного стану в Україні.

Відтак, часткову невідповідність опублікованого оголошення вимогам пункту 9 розділ IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про кредитні спілки» суд визнає обставиною, яка сама по собі не має визначального значення.

Щодо судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 526, 610, 612, 626, 627, 629 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Кредитної спілки «Експрес Кредит Юніон Україна» (79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 10/2, 6) про повернення вкладу та нарахованих відсотків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.