Справа № 188/1144/23
Провадження № 2/188/594/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

справа №188/1144/23

позивач : ОСОБА_1

відповідачі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про визнання права власності на земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельні ділянки.

В обґрунтування зазначила, 05.04.2012 року позивачка набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2012 р., зареєстрованого в реєстрі за №324 та посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. Право власності на житловий будинок зареєстроване Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 18.04.2012 р., про що свідчить відмітка на другій сторінці вказаного договору.

При укладенні вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку продавець - ОСОБА_2 , який є Відповідачем 1 по даній справі, зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці Миколаївської сільської ради,тобто земельній ділянці комунальної форми власності, яка не передана у приватну власність. Внаслідок цього Позивачка вважала, що може в будь-який час приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ,присадибну земельну ділянку та прилеглу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства шляхом звернення до органу місцевого самоврядування.

Позивачка у травні 2023 року звернулася до Миколаївської сільської ради з питання передачі їй у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , але їй в усному порядку працівники сільської ради повідомили, що Миколаївська сільська рада не має змоги передати вказану земельну ділянку їй у приватну власність, оскільки згідно з рішенням Миколаївської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області від 13.12.1995 року №72 вказану земельну ділянку вже передано у приватну власність Відповідачу, колишній власниці житлового будинку - ОСОБА_4 .

23.05.2023 р. позивач звернулася до Держгеокадастру в Дніпропетровській області та отримала завірену копію Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 28.05.1996 р., виданого на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №397. Зі змісту вказаного Державного акту Позивачка дізналася, що дотепер власником земельних ділянок, прилеглих до вказаного житлового будинку є ОСОБА_4 .

У даному Державному акті вказано, що у приватну власність передається земельна ділянка загальною площею 0.5243 га. для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Площі кожної земельної ділянки окремо не визначені.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

У зв`язку з цим, для визначення площі кожної спірної земельної ділянки необхідно від загальної площі земельної ділянки, вказаної в Державному акті (0.5243 га.) відняти 0.2500 га.. (норму безоплатної приватизації землі згідно ст. 121 ЗК України для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) та в результаті отримати 0.2743 га.. - площу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

25.05.2023 р. Позивачка звернулася до продавця будинку - ОСОБА_2 , який повідомив її про те, що у 2011 році він звертався до Приватного підприємства «Гео-Сервіс», з питання підготовки звітів за результатами кадастрової зйомки на спірні земельні ділянки. Внаслідок цього спірним земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери та визначена їх площа, зокрема:

> :06:001:1225 площею 0,2500 га., - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

> :06:001:1226 площею 0,2962 га., - для ведення особистого селянського

Крім цього Відповідач 1 повідомив Позивачку про те, що на своє ім`я право власності на земельні ділянки він не оформляв. Про те, що земельні ділянки були передані у власність ОСОБА_4 - Відповідачу 1 було відомо, але чому вказано у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2012 р., що земля належить Миколаївській сільській раді - Відповідач 1 не знає.

Також 25.05.2023 року Позивачка розшукала спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (Відповідача 2), який повідомив, що 14.02.1994 року ОСОБА_4 склала заповіт (посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №6), згідно з яким усе своє майно на випадок смерті заповіла у власність Відповідачу 2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 померла. Єдиним спадкоємцем її майна, прав та обов`язків є Відповідач 2. Вищевказані обставини підтверджуються копією заповіту ОСОБА_4 , копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2011 р., згідно з яким Відповідач 2 успадкував за заповітом земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З приводу спірних земельних ділянок Відповідач 2 зазначив, що він їх не успадковував, на них не претендує, але витрачати свій час та кошти на оформлення кадастрових номерів, права власності на них у порядку спадкування та відчудження їх через нотаріуса на користь Позивачки - не буде, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 давно продав і не має ніякого відношення до цього майна.

Таким чином, на даний час у Позивачки відсутня можливість набути право власності на спірні земельні ділянки, що у свою чергу порушує її право на володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності житловим будинком, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2023 р., право власності на спірні земельні ділянки не зареєстровано.

Просить визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки, залишивши за позивачем судові витрати.

Представник позивача просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Вивчивши позов, матеріали справи та додані докази, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до укладеного позивачем і відповідачем договору, зміст ст.377 ЦК України та ст.120, 125 Земельного кодексу України сторонам нотаріусом було роз`яснено.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, діючої в редакції, чинній на час укладання договору до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або

споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У положеннях ст.377 ЦК України, яка діяла на час укладання договору передбачено аналогічні положення.

Відповідно до наведених норм, чинних на момент укладання договору, земельна ділянка та нерухомість на ній мають єдину правову долю, тобто земельна ділянка в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості слідує за ним.

Спадкодавцем ОСОБА_4 отримано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємець, ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав право приватної власності на будинок, згідно заповіту на землю, за адресою АДРЕСА_1 , яка була передана у приватну власність спадкодавцю з метою обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та відчужив домоволодіння на користь ОСОБА_2

ОСОБА_2 замовив кадастрову зйомку земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 ,

:06:001:1225 площею 0,2500 га., - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

:06:001:1226 площею 0,2962 га., - для ведення особистого селянського господарства.

Надалі право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 відповідно до витягу №11186340 від 05.04.2012 року зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , відчужувачем є ОСОБА_2 .

Витягом з Державного реєстру правочинів підтверджується що договір купівлі-продажу від 05.04.2012 року посвідчений нотаріально.

У договорі купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2012 р. вказано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :06:001:1226.

Судом встановлено, сукупна ринкова вартість спірних земельних ділянок складає 28615,59 грн., згідно з довідками від 05.07.2023 р., про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна, сформовану на офіційному сайті Фонду Державного майна України.

Відповідно до положень ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або

користувачем документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Висновки суду відповідають Правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.01.2019 р., справі №360/2285/14-ц (провадження №6-2цс15) у випадку відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані нею на підтвердження своїх вимог які є достовірними і достатніми, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.120, 125 ЗК України ст.377 ЦК України ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 прож. за адресою АДРЕСА_1 право приватної власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 з кадастровими номерами:

:06:001:1225 площею 0,2500 га., - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

:06:001:1226 площею 0,2962 га., - для ведення особистого селянського господарства.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна