Справа № 368/271/23
Провадження № 2/368/277/23
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"06" листопада 2023 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Костюка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 законним представником якої є ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом та просили визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивували позов тим, що вони є власниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .

25 березня 2021 року Даний будинок був успадкований ними після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Кожному з нас належить частка домоволодіння у розмірі 1/3.

В 2010 році в даному домоволодінні був зареєстрований ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В 2018 році в даному домоволодіння за місцем реєстрації ОСОБА_9 , були зареєстровані його діти, які є відповідачами по даній справі а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , а також проживала їхня матір ОСОБА_7 .. Дана сім`я проживала разом за адресою, АДРЕСА_1 до дня смерті батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти також відвідували школу у с. Черняхів. Після смерті батька мати забрала дітей та вибула у невідомому напрямку.

Дані обставини підтверджуються актом від 20 лютого 2023 року складеним старостою села Черняхів.

Так згідно даного акту встановлено, що станом на 20 лютого 2023 року в домоволодінні, яке знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 ніхто не проживає.

Діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 проживали у цьому будинку до дня смерті їх батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідачі не проживають в будинку, виселившись з нього добровільно та вже понад рік не проживають у будинку, який належить позивачам.

Водночас, припинення права користування відповідачів спірним житлом відповідає вимозі пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Європейської Конвенції з прав людини, з огляду на те, що позивачі, у зв`язку із збереженням за колишніми користувачами житла права користування житловим будинком та реєстрації їх проживання у спірному будинку, позбавлені можливості отримувати житлові соціальні пільги та вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих осіб, а також обмежуються у праві власності на цей будинок в частині повноваження на його розпорядження та відчуженню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костюк В.О. позов підтримав та просив задоволити.

Позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи Прохоренко Л.М. в судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 законним представником якої є ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачі є власниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .

25 березня 2021 року вказаний будинок був успадкований позивачами після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Кожному з позивачів належить 1/3 частка домоволодіння.

В 2010 році в даному домоволодінні був зареєстрований ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В 2018 році в даному домоволодіння за місцем реєстрації ОСОБА_9 , були зареєстровані його діти, які є відповідачами по даній справі а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , а також проживала їхня матір ОСОБА_7 .. Дана сім`я проживала разом за адресою, АДРЕСА_1 до дня смерті батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти також відвідували школу у с. Черняхів. Після смерті батька мати забрала дітей та вибула у невідомому напрямку.

Дані обставини підтверджуються актом від 20 лютого 2023 року складеним старостою села Черняхів, де зазначено, що станом на 20 лютого 2023 року в домоволодінні, яке знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 ніхто не проживає.

Діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 проживали у цьому будинку до дня смерті їх батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідачі не проживають в будинку, виселились з нього добровільно та вже понад рік не проживають у будинку, який належить позивачам.

Реєстрація відповідачів у житловому будинку створює позивачам перешкоди у володіння, користуванні та розпорядження майном, що належить їм на праві власності, в тому числі для оформлення відповідних пільг на комунальні послуги.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України позивач як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Позивачі є власником спірного житлового будинку. Відповідачі спільним побутом із позивачами не пов`язані, тому право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України . Проживання та реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає позивачам у володінні та розпорядженні їх власністю.

Позивачі також не можуть оформити пільги на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстровані відповідачі.

А тому, враховуючи вище зазначене, слід позов задоволити та визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 406 ч.2 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення складено 09.11.2023 року.

Суддя В.І. Кириченко