Справа № 638/4876/23
Провадження № 2/638/3249/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Павлова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 295 951,44грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 295 951,44грн., у тому числі:

-251 774,09грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.05.2020 по 24.05.2023;

-46 984,04грн. - 3% річних . за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.05.2020 по 24.05.2023.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 516 683,00грн. - безпідставно набутих грошових коштів, а також 7 246,36грн. інфляційних та 7 713,58грн. 3% річних з 13 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року.

Позивач зазначає, що судове рішення на час подання позову не виконане, у зв`язку з чим вважає за можливе нарахувати та стягнути з відповідача 3% та інфляційні від суми 516 683,00грн. на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2023 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №638/6552/20.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 провадження у справі поновлене.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Після призначення справи до судового розгляду, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строків для подання відзиву.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач знаходиться у Республіці Польща та не отримувала копії позовної заяви.

Суд вважає поважними причини пропуску строку для подання відповідачем відзиву, а пропущений ним строк таким, що підлягає поновленню.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначила наступне.

Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/6552/20 від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування збитків, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 516 683 (п`ятсот шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 00 коп. та інфляційні збитки у розмірі 7 246 (сім тисяч двісті сорок шість) гривень 36 копійок, а також 3 % річних у розмірі 7 713 (сім тисяч сімсот тринадцять) гривень 58 копійок за період з 13 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року у справі № 638/6552/20. Вказане рішення постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року залишено без змін.

Відповідач вважає, що для застосування відповідальності передбаченої ст.625 ЦК України необхідна умова, а саме «прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора». В даному випадку строк, з якого може починатися відлік «прострочення виконання зобов`язання» є дата прийняття Полтавським апеляційним судом рішення від 18 вересня 2023 року тобто набрання рішення суду першої інстанції законної сили.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що зазначений період, за який він бажає стягнення індекс інфляції (з 13 травня 2020 року по 24 травня 2023 року), є необґрунтованим і безпідставним, оскільки рішення щодо стягнення грошових коштів у розмірі 516 683, 00грн, набрало законної сили 18 вересня 2023 року.

У зв`язку з викладеним вважає, що тільки з цього моменту позивач має право на отримання інфляційних втрат та 3 відсотків річних за користування чужими грошовими коштами (у разі невиконання рішення суду), оскільки саме 18.09.2023 року, судом було встановлено і вирішено, що відповідач повинен повернути дані кошти.

Також зазначає, що відповідно до приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто наданий розрахунок, щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних за період з 24.02.2022 року по 24.05.2023 року (день який зазначений у позовній заяві), щодо цього періоду задоволенню не підлягає, зважаючи на приписи пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року у справі №638/6552/20, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 516 683 (п`ятсот шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 00 копійок; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 7 246 (сім тисяч двісті сорок шість) гривень 36 копійок та 3 % річних у розмірі 7 713 (сім тисяч сімсот тринадцять) гривень 58 копійок за період з 13 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

На час розгляду справи, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року не виконане, доказів зворотного суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Загальна сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період: травень 2020 квітень 2023 від суми боргу 516 683,00грн. становить 251 774,09 грн.

Загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період: 13.05.2020 24.05.2023 від суми боргу 516 683,00грн. становить 46 984,04грн.

Заперечення відповідача з приводу того, що датою прострочення виконання зобов`язання є дата набрання постановою Полтавського апеляційного суду законної сили, судом до уваги не приймаються, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року, моментом виникнення грошового зобов`язання відповідача визначено наступну дату після 13 листопада 2019 року.

Також суд зазначає, що приписи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки регламентують відносини, які витікають із договорів кредиту (позики), у той час, як предметом даної справи є стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих на суму боргу у розмірі 516 683,00грн., сплачених ОСОБА_1 відповідачу за придбання квартири та стягнення яких було предметом спору у справі № 638/6552/20.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 295 951,44грн - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 251 774,09 грн. інфляційних, 46 984,04грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 959,95грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.О. Агапов