Справа № 129/1273/23
Провадження № 2/135/197/23
РІШЕННЯ

іменем України

16.10.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради, про визначення способу та порядку участі у вихованні малолітньої дитини та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за первісним позовом.

1. Виклад позиції позивача.

14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 19.06.2016 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2021 було розірвано. У спільному шлюбі з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5 . На підставі рішення Гайсинського районного суду Вінницької області та виконавчого листа Гайсинського районного суду з ОСОБА_3 на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 примусово стягуються аліменти в частці його доходу (заробітку) в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, відповідач має постійний та стабільний дохід і виконавчий лист по стягненню аліментів знаходиться за місцем його роботи то його аліментні обов`язки виконуються без заборгованості. Однак, за межі визначених законом витрат на дитину, відповідач не виходить, не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приходив до неї в дитячий садок на свята. Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_5 (за згодою батьків) постійно проживає біля неї. Вона ніколи не чинила перешкод відповідачу в спілкуванні з дочкою, коли він звертався до неї, а не до п`ятирічної дочки. Вона надавала йому можливість зустрічатись з дочкою, спільно проводити час. Єдина її заборона полягає в тому, щоб донька не ночувала у відповідача, оскільки вона ще дуже маленька, привикла, щоб поряд завжди була мама, то будь-які зміни в її житті, враховуючи її вік, стають для неї стресом, що згубно впливає на її психіку, розвиток та здоров`я. Окрім того, відповідач проживає переважно сам (його мати періодично перебуває на роботі за межами м. Гайсин), тому не має можливості їй забезпечити здорове харчування, належний гігієнічний догляд, дозвілля. 15 грудня 2021 року за зверненням відповідача орган опіки та піклування Гайсинської міської ради своїм рішенням № 279 визначив спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 : кожну другу і четверту п`ятницю забирати дитину о 17-00 год за місцем її проживання і повернути матері в неділю о 12-00 год; 7 (сім) днів поспіль в літній період, з травня по вересень, до повноліття доньки, за погодженням з матір`ю, брати дитину для оздоровлення та спільного відпочинку. У рішенні також зазначено, що при організації зустрічей з дитиною батьку особливу увагу звернути на дотримання норм та режиму харчування дитини, дотримання температурного режиму та санітарно-гігієнічних норм. Вважає це рішення незаконним, винесеним всупереч інтересам малолітньої доньки, оскільки воно ухвалене виключно на умовах, запропонованих відповідачем, натомість повністю ігноровано її заперечення та пропозиції, щодо способу спілкування батька з малолітньою дочкою, які були заявлені нею в усній формі, а саме заперечення в частині перебування доньки в нічний період, та були мотивовані прив`язаністю дитини до матері, страхами знаходитись без матері майже три дні поспіль. Зазначає, що з самого народження дочка виховується нею, завжди відчуває присутність матері, постійно потребує її і перебування без неї, особливо в нічний період, стають причиною її панічного страху, створює стресову ситуацію, що небезпечно для її дитячої психіки, її здоров`я. Ігноруючи права та інтереси малолітньої дитини орган опіки та піклування виніс однобічне рішення, не в інтересах дитини, а в інтересах її дорослого батька. При цьому не відбирались її письмові пояснення, не обстежувались побутово-житлові умови заявника, не бралась до уваги специфіка роботи заявника, що він є працівником поліції, що передбачає його цілодобові чергування, нерегламентовані виклики тощо. Тому після винесення цього рішення вона не могла силоміць, проти волі і бажання дочки передати її батькові на три доби поспіль, при цьому вона не заперечувала, щоб батько дитини був постійно присутнім у її житті, виявляв бажання спілкуватися з нею за її місцем проживання, водити чи забирати її з дитячого садка, приходити на свята чи батьківські збори. Але жодного разу відповідач такої участі в житті дитини не приймав і не виявляв бажання. У визначений день п`ятниці він телефонував їй, але спілкувався тільки з дитиною, а не з нею і вимагав, щоб вона йшла до нього. Коли ж донька відмовилась, він негайно звертався до поліції зі скаргами, де враховуючи його місце роботи 15.03.2023 було винесено протокол про адміністративне правопорушення відносно неї за частиною 5 статті 184 КУпАП. Тому позивач, згідно з уточненими позовними вимогами, просила встановити ОСОБА_3 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: кожна друга і четверта субота (двічі на місяць) з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; кожна середа тижня з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин.

2. Виклад позиції відповідача.

2.1. Відзив на позов.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову та затвердити спосіб участі у вихованні доньки відповідно до рішення органу опіки та піклування. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на даний понад рік позивач порушує його права як батька та чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною. Позивач одноособово вирішила, що він спілкуватись із дитиною не має, дитина постійно знаходиться з позивачем або у її матері, йому доньку бачити та спілкуватися не дають. Він намагався врегулювати спір, що виник в інтересах дитини за згодою сторін, шляхом взаємних поступок, однак спільної мови з позивачкою знайти не може. У зв`язку з чим був змушений звернутись до органу опіки та піклування Гайсинської міської ради, який своїм рішенням № 279 визначив спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, однак не зважаючи на це позивач продовжує чинити йому перешкоди та не дає можливості спілкуватись із донькою. Зазначає, що запропонований позивачкою спосіб значно обмежує його права як батька та не діє в інтересах дитини. Звертає увагу, що в зв`язку з тим, що п`ятниця є його робочим днем, а тому він не в змозі брати доньку до себе саме в цей день. Також зазначив, що він турбується про долю доньки, хоче з нею спілкуватися та брати участь у її розвитку, вихованні та навчанні.

2.2. Зустрічна позовна заява.

09 серпня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати відповідача не вчиняти йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , та встановити обов`язкові для забезпечення відповідачем години (дні) побачення його з донькою для виконання обов`язків з виховання та реалізації прав у такий спосіб участі: кожного понеділка та середи тижня коли дитина йде у садочок (згодом школу) батько з 7:20 год до 7:45 год прибуває до місця проживання доньки, забирає її у матері та заводить її у садочок (згодом школу); кожної неділі з 9:00 год до 9:30 год батько прибуває до місця проживання доньки, або місця вказаного матір`ю забирає доньку для спільного відпочинку та спілкування і повертає матері того ж дня до 20 год; кожної п`ятниці тижня з 18:00 год до 19:00 год батько прибуває до місця проживання доньки, або до місця вказаного матір`ю забирає доньку на прогулянку, після чого повертає дитину матері того ж дня до 20 год 30 хв (а у разі згоди дитини залишає її ночувати за місцем свого проживання) і повертає дитину матері наступного дня в суботу до 9:00 год; в період з травня по вересень кожного року до повноліття доньки за погодженням дат із матір`ю бере доньку для оздоровлення та спільного відпочинку із виїздом за межі Вінницької області терміном до 10 діб. Також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2016 він з відповідачем уклали шлюб, який рішенням Гайсинського районного суду від 25.11.2021був розірваний за його позовом за ініціативою відповідача. За час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 . З квітня 2021 року він залишив адресу спільного проживання та переїхав на постійне місце проживання за своєю адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Починаючи з квітня 2021 року та до цього часу відповідач систематично створює перешкоди у реалізації ним батьківських прав та виконанні його батьківських обов`язків, що виражається у тому, що коли він приходить, щоб побачитись із донькою двері квартири йому не відчиняють, донька до нього не виходить, при цьому відповідач знаходиться у квартирі. Тобто, його донька фактично перебуває ізольованою від нього, відповідач не підтримує спілкування із ним стосовно доньки, створює перешкоди для його участі у вихованні доньки, піклуванні про дитину, про стан її здоров`я, піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанні, підготовки до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Крім цього після розлучення відповідач усіляко психологічно впливає на доньку та її ставлення до нього, при цьому жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду доньці не існує. Звертає увагу суду, що заборгованості зі сплати аліментів не має, офіційно працевлаштований та має достатній рівень заробітної плати, що гарантує щомісячне отримання відповідачем аліментів у розмірі не менше 100 % прожиткового мінімуму для малолітньої дитини. Близько пів року всі його спроби дійти спільної згоди з відповідачем відносно участі у спілкуванні з дитиною були марними. 15.12.2021 за його зверненням виконавчий комітет Гайсинської міської ради своїм рішенням визначив спосіб його участі у вихованні та спілкуванні із донькою, який полягає у наступному: кожні другу та четверту п`ятницю забирати дитину о 17.00 за місцем її проживання та повертати матері в неділю о 12.00; 7 (сім) днів поспіль в літній період, з травня по вересень, до повноліття доньки, за погодженням з матір`ю, брати дитину для оздоровлення та спільного відпочинку. Вважає вказане рішення компромісним, із суттєвими поступками з його сторони. Однак, попри таке суттєве звуження його прав, відповідач навіть таке рішення відмовилась виконувати. Маючи намір дійти згоди із відповідачем, він вирішив додатково поступитися вимогою перебування дитини з ним у нічний час, однак з часом жодних змін у бік покращення не відбулось, спілкування майже зовсім відсутнє, а на свята телефон відповідача взагалі вимкнений. Зазначає, що донька та він майже не мають можливості спілкуватись, оскільки у присутності матері дитина постійно оглядається на матір, не забирає подарунки додому побоюючись реакції матері, не розповідає про себе, намагається говорити коротко «так» або «ні», і лише завдяки довготривалій розмові дитина розкривається та проявляє завзяту балакучість, дуже дотепна, жартівлива, усім цікавиться, але раптово затихає замислюючись про реакцію матері на свою поведінку. У зв`язку з тим, що він проходить службу в Національній поліції та графік роботи не є нормованим та може змінюватись, він постійно намагався дійти узгодженого із відповідачем способу його участі у вихованні доньки та побачень із нею, та не був проти корегувати способу та графіку спілкування в інтересах дитини та з урахуванням життєвих ситуацій. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як умисне ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування, створення перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Звертає увагу суду, що він проживає спільно із своєю матір`ю яка має самостійне право на зустрічі із онукою. У зв`язку з тим, що він проходить службу в Національні поліції та графік роботи не є нормованим та може змінюватись, він бере на себе зобов`язання завчасно повідомляти відповідача про те, що прибути за донькою не зможе. Також він не проти корегування способу та графіку спілкування в інтересах дитини та з урахуванням життєвих ситуацій.

Відповідач відзив на зустрічний позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду.

14.04.2023 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради, про визначення способу та порядку участі у вихованні малолітньої дитини подана до Гайсинського районного суду Вінницької області.

Згідно з розпорядженням голови Гайсинського районного суду Вінницької області № 3 від 27.04.2023 у зв`язку з неможливістю автоматизованого розподілу справи між суддями після задоволення заявлених відводів (самовідводів) суддів, вказана цивільна справа передана на розгляд до Ладижинського міського суду.

08.05.2023 зазначена цивільна справа надійшла до Ладижинського міського суду Вінницької області, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього ж дня передана в провадження судді Волошиної Т.В.

Ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.06.2023.

13.06.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача, який бажає скористатись правничою допомогою, на 28.06.2023.

28.06.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву. Підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 10.08.2023.

09.08.2023 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини.

10.08.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотаннями сторін на 21.09.2023.

21.09.2023 ОСОБА_1 подано до суду заяву про стягнення судових витрат по первісному позову, в які просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду.

ІІІ. Пояснення сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві підтримала уточнені позовні вимоги та вважала за доцільне визначити наступний порядок участі батька у вихованні дитини: кожна друга і четверта субота (двічі на місяць) з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; кожна середа тижня з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, а також просила стягнути понесені судові витрати - сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Вважала, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде відповідати найкращим інтересам самої дитини. Зустрічний позов визнала частково, а саме не заперечувала, щоб батько кожного понеділка та середи тижня коли дитина йде у садочок (згодом школу) зранку прибував до місця проживання доньки, забирав її та заводив у садочок (згодом школу). Однак, зауважила, що о 7 год 45 хвилин її вже немає дома, оскільки вона працює та в цей час прямує на роботу, а тому просила врахувати суд цю обставину. Також наголосила на тому, що недоцільно визначити днем спілкування батька з донькою у неділю, оскільки дитина ходить у садочок і їй потрібно належним чином підготовити дитину до відвідування даного дошкільного навчального закладу. В іншій частині зустрічні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Окрім того, підтвердила суду те, що між нею і ОСОБА_3 після розірвання шлюбу склалися неприязнені стосунки, вони не можуть дійти спільної згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною. Також зазначила, що прийняте органом опіки та піклування рішення суперечить інтересам дитини.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Задніпровська С.В. повністю підтримала викладену вище позицію позивача.

ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав, первісний не визнав з підстав, викладених у позовній заяві та відзиві. Просив суд прийняти незалежне рішення, яке спрямоване насамперед інтересам дитини, а не в інтересах його чи матері. Окрім того, просив забезпечити його право бачитись з дитиною на половині відповідних свят (новий рік, день народження тощо), оскільки він взагалі позбавлений такої можливості. Разом з тим вказав на те, що в суботу не має можливості спілкуватися з дитиною, оскільки перебуває на роботі, а тому просить визначити день спілкування неділю.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Каракозян Г.А. зустрічний позов підтримав, первісний не визнав з підстав, викладених у позовній заяві та відзиві.

Представник заінтересованої особи подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, у вирішенні справи покладається на рішення суду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Сторони з 19.06.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Гайсинського районного суду від 25.11.2021 розірваний (а.с. 15).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Місце реєстрації проживання дитини ОСОБА_5 зареєстровано за адресою місця реєстрації проживання матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (а.с. 19).

15.12.2021 за зверненням батька ОСОБА_3 (а.с. 108) Виконавчий комітет Гайсинської міської ради своїм рішенням № 279 визначив спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 : кожну другу і четверту п`ятницю забирати дитину о 17-00 год за місцем її проживання і повертати матері в неділю о 12-00 год; 7 (сім) днів поспіль в літній період, з травня по вересень, до повноліття доньки, за погодженням з матір`ю ОСОБА_1 , брати дитину для оздоровлення та спільного відпочинку. В рішенні також зазначено, що при організації зустрічей з дитиною батьку особливу увагу звернути на дотримання норм та режиму харчування дитини, дотримання температурного режиму та санітарно-гігієнічних норм (а.с. 16).

Відомостей про те, що вказане рішення органу опіки та піклування було оскаржене однією зі сторін, у суду не має.

З довідки № 9615/210-2023 від 07.06.2023 видно, що ОСОБА_3 обіймає посаду ст. дільничного офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, звання капітан поліції. В довідці вказано, що в ОСОБА_3 5-ти денний робочий тиждень з вихідними субота та неділя (за винятком невідкладних службових завдань), тривалість робочого дня з 09.00 год до 18.00 год (а.с. 90).

Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_3 за № 78 від 09.12.2023, комісією встановлено, що батько дитини проживає в будинку зі своєю матір`ю, для виховання та спілкування з дитиною створені такі умови: є місце для сну, місце для розваг, кухня та посуд для пропонування їжі. Батько та бабуся мають бажання бачитись та спілкуватись з дитиною (а.с. 109).

В матеріалах справи містяться матеріали за результатами розгляду адресованих до органів поліції скарг ОСОБА_3 , в яких той вказує на умисне невиконання ОСОБА_1 рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради за № 279, яким визначено спосіб участі його як батька у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 . За результатами розгляду скарг органом поліції вказано ОСОБА_3 , що відносини, які склалися між ним та його колишньою дружиною являються цивільно-правовими і вирішуються за згодою сторін, а в разі розбіжностей - у судовому порядку (а.с. 110-117).

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.05.2023 (справа № 129/937/23) закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП (невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 127-128).

V. Оцінка суду.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Із змісту преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року убачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).

Стаття 16 Конвенції вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Стаття 141 СК передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім цього, відповідно до статей 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частинами другою та третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття ж 159 Сімейного кодексу України вказує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини та дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 577/3476/19 (провадження № 61-5283св20), від 17 червня 2020 року у справі № 522/9916/17 (провадження № 61-15089св19) та від 26 листопада 2018 року у справі № 718/337/17 (провадження № 61-28713св18).

Зважаючи на вказані вимоги закону та правові висновки Верховного Суду питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо, потребує скрупульозного, детального з`ясування, вивчення та поспішність, непослідовність та неповнота з`ясування істотних обставин у вирішенні вказаного питання суперечитимуть вказаним вимогам закону.

Питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо, може бути вирішено позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між батьками, що проживають окремо та дитиною, що проживає із одним із них, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання.

Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із батьків у вирішенні даного питання має виключно негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб та навіть у випадку задоволення позову одного із них може призвести до непоправних наслідків для стосунків батьків і дитини, фактичної неможливості спілкування одного з них з дитиною, зокрема, до провокування дитини до неналежної поведінки щодо іншого із батьків, унеможливлення тим з батьків з ким проживає дитина виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може. Вказане, в свою чергу, негативно позначається на вихованні дитини, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, або ще гірше при провокуванні дитини до негативної поведінки до того з батьків, який проживає окремо, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи; негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків тощо, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з рішенням органу опіки та піклування про визначення ОСОБА_3 способу участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останньому визначено такий спосіб участі у вихованні малолітньої доньки (а.с. 16): кожну другу і четверту п`ятницю забирати дитину о 17-00 год за місцем її проживання і повертати матері в неділю о 12-00 год; 7 (сім) днів поспіль в літній період, з травня по вересень, до повноліття доньки, за погодженням з матір`ю ОСОБА_1 , брати дитину для оздоровлення та спільного відпочинку.

Натомість вказане рішення у визначений органом опіки та піклування спосіб жодного разу не виконувалась, між батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до цього часу не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і кожним з них (позивачкою у позовній заяві, відповідачем - у зустрічній позовній заяві) запропоновано свої варіанти участі батька (графік щодо такої участі) у вихованні доньки.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що встановлений органом опіки та піклування способу та порядок участі батька у вихованні дитини, не є недостатньо обґрунтований та не повністю відповідає інтересам дитини та батьків, а тому до уваги його не бере.

Аналізуючи запропоновані сторонами варіанти з приводу відповідності їх насамперед інтересам самої дитини, суд враховує наступні встановлені обставини: вік дитини (якій на момент ухвалення рішення виповнилось п`ять років); стан здоров`я дитини; відсутність доказів того, що дитина потребує особливого догляду; відвідування дитиною навчального закладу (з понеділка по п`ятницю) дитячого садочку, в майбутньому школи; тривалий термін проживання дитини біля матері, що призводить само по собі до прив`язаності дитини до матері; відсутність доказів того, що побачення дитини з батьком у відсутність матері, а також їх спільний відпочинок, буде провокувати у дитини психоемоційний стрес, який може вплинути на поведінку дитини; бажання батька бачити та спілкуватись з дитиною, яке на думку суду є щирим та не викликає сумнівів; наявність у матері з батьком конфліктних відносин, які після припинення спільного проживання, не можуть в добровільному порядку вирішити питання тривалості таких зустрічей з малолітньою донькою та наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком та донькою

Зважаючи на вказане, суд вважає, що запропонований матір`ю варіант участі батька у вихованні дитини, а саме кожна друга і четверта субота (двічі на місяць) з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та кожної середи тижня з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин буде відповідати інтересам дитини, а також в такому випадку буде дотримано розумний баланс на участь обох батьків у вихованні дитини, а тому суд приходить до висновку, що первісний позов з уточненими вимогами слід задовольнити.

Проаналізувавши запропоновані батьком варіанти його участі у вихованні дитини, суд приходить до наступних висновків.

Стосовно бажання батька прибувати до місця проживання доньки, забирати її у матері та заводити її у садочок (згодом школу), суд вважає, що воно відповідатиме інтересам дитини. При цьому матір не заперечує проти вказаного бажання батька. Проте суд, з метою дотримання балансу інтересів батьків, вважає скоригувати заявлені позовні вимоги в цій частині наступним чином.

Так, суд враховує позицію матері, яка зазначає, що о 7 год 45 хв її вже немає дома, оскільки вона працює та в цей час прямує на роботу, а тому вважає за доцільне у такому випадку встановити батькові часові рамки з 7 години 20 хвилин до 7 години 30 хвилин кожного понеділка.

З метою дотримання розумного балансу інтересів батьків, суд вважає за доцільне визначити, що батько це зможе робити один день на тиждень, а саме в понеділок.

Крім того, з вказаною метою, враховуючи те, що батькові буде надана можливість бачитись з дитиною кожну друга і четверту суботу (двічі на місяць) з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та кожної середи тижня з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, а також кожного понеділка тижня коли дитина йде у садочок (згодом школу) батько дитини з 7 години 20 хвилин до 7 години 30 хвилин прибуває до місця проживання доньки, забирає її у матері та заводить її у садочок (згодом школу), суд вважає, що встановлення батьку днів побачення у п`ятницю та неділю буде становити надмірний тягар як для дитини, так і для матері, а тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

Також є доцільним задовольнити вимогу батька про те, що він кожного року за погодженням дат із матір`ю може брати доньку для оздоровлення та спільного відпочинку із виїздом за межі Вінницької області терміном до 10 діб. Однак, зважаючи на те, що заняття в навчальних закладах зазвичай тривають з вересня по червень, з метою дотримання інтересів дитини, суд вважає скоригувати заявлені позовні вимоги в цій частині, та встановити вказаний період з червня по вересень. Водночас вимогу щодо періоду такого відпочинку - до повноліття дитини, суд не бере до уваги, оскільки протягом такого тривалого часу можуть змінитися обставини, пов`язані із здоров`ям дитини, відвідуванням дошкільних та шкільних дитячих закладів, а також дитина досягне такого віку, коли вже здатна буде сформулювати свої власні погляди щодо свого спілкування з батьками, а тому матиме право вільно висловити їх і цим поглядам має приділятись належна увага як батьками, так і посадовими особами при вирішенні питань що стосуються її особисто. Таке право дитини на врахування її думки при вирішенні питання, що стосується її життя закріплене у ст.12 Конвенції про права дитини та у ст.171 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що при встановленні викладеного вище графіку побачень батька з дитиною, будуть дотримані насамперед інтереси дитини, а також розумний баланс інтересів батьків.

Такий спосіб спілкування та участі у вихованні з дитиною, на думку суду, якщо розглянути проблему, що існує у колишнього подружжя та їх спільної дитини більш широко, покликаний забезпечити врегулювання проблем у взаємостосунках між батьками та дитиною та забезпечити вирішення проблеми у спілкуванні та вихованні дитини двома батьками за неможливості виховання у повноцінній сім`ї, що відповідно буде належними передумовами для її розвитку, формування особистості тощо та забезпечить її міцними життєвими зв`язками з обома з батьків, що є надзвичайно важливим у житті, особливо у малолітньому, неповнолітньому віці кожної особистості.

При цьому суд звертає увагу сторін, що надалі, в разі зміни обставин, пов`язаних із віком та станом здоров`я дитини, а також у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, сторони не позбавлені можливості встановлення іншого способу участі у вихованні дитини, зокрема щодо збільшення/зменшення часу і днів побачень, зміни місця зустрічей та спільного відпочинку з дитиною тощо.

VІІ. Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

1.Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано: ордер на надання правничої допомоги; договір про надання правничої допомоги від 13.06.2023 з додатком; квитанція № 24 від 13.06.2023, згідно яких загальна сума витрат на правову (правничу допомогу) становить 8 000 гривень.

Враховуючи усталену судову практику, суд вважає, що ОСОБА_1 подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється спів мірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи,а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих представником позивача - адвокатом Задніпровською С.В. послуг не відповідає критерію реальності, а відтак приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) ОСОБА_3 заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2 800 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано: ордер на надання правничої допомоги; договір про надання правничої допомоги від 28.06.2023 з додатком; квитанція № 0623-2801 від 01.08.2023, згідно яких загальна сума витрат на правову (правничу допомогу) становить 2800 гривень.

Враховуючи усталену судову практику, суд вважає, що ОСОБА_3 подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Також суд вважає, що вказаний розмір наданої правничої допомоги є співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги.

Поряд з чим судом беруться до уваги вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У абзаці 2 пункту 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи, що вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову у даній справі точно визначити неможливо, суд вважає за необхідне розподілити між сторонами порівну витрати на правничу допомогу.

Таким чином на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн (2800:2).

2.Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1073 грн 60 коп. судового збору, а на користь ОСОБА_3 - 536 грн 80 коп. (1073 грн 60 коп. : 2) судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 200, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради про визначення способу та порядку участі у вихованні малолітньої дитини задовольнити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожна друга і четверта субота (двічі на місяць) з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин;

- кожна середа тижня з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин;

- кожного понеділка тижня коли дитина йде у садочок (згодом школу) батько дитини ОСОБА_3 з 7 години 20 хвилин до 7 години 30 хвилин прибуває до місця проживання доньки, забирає її у матері та заводить її у садочок (згодом школу);

- у період з червня по вересень кожного року батько дитини ОСОБА_3 за погодженням дат із ОСОБА_1 бере доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для оздоровлення та спільного відпочинку із виїздом за межі Вінницької області терміном до 10 діб.

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп. судового збору, а також 5 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 536 грн 80 коп. судового збору, а також 1 400 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя