КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/7417/19
Провадження № 2/552/1758/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Шаповал Т.В.

секретар судового засідання Мацієвська Д.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Невольніченка О.О.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити дії, третя особа: Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити дії.

В позовній заяві зазначила, що 15 серпня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2008/0808/45-051, згідно умов якого позивачу позичальнику банк надав кредит в розмірі 22 000 доларів США строком з 15.08.2008 року по 15 серпня 2036 року .В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено договір іпотеки № №2008/0808/45-051 від 15.08.2008 року. Предметом іпотеки визначено квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Правонаступником ВАТ «Сведбанк» в даних правовідносинах за відповідними договорами про відступлення права вимоги, які не були отримані позивачем, стало ТОВ «Дельта Банк». Також вказала, що здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно ст. 37 Закону України Про іпотеку" та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ТОВ "Дельта Банк» Позивач вважає, що реєстрація власності на предмет іпотеки за відповідачем була здійснена з порушеннями.

Тому позивач в позовній заяві просила суд визнати незаконним та скасувати рішення від 12 лютого 2019 року прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Т.В. про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень №45537828 на підставі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер :б/н, виданий 06.09.2018 року, видавник : Укрпошта; іпотечного договору, серія на номер:1178, виданий 15.08.2008 року, видавник:Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Носова О.В.; виписка з договору купівлі продажу прав вимоги від 25.05.2012 року за р.№1306,1407, серія та номер 184, виданий 05.02.2019 року, виданий: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Кондра Л.В., яким проведено реєстрацію права власності на 2-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк».

Скасувати реєстраційний запис Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Т.В. №30303879 від 12.02.2019 року про право власності на 2-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк», поновивши відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна - 2-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

17.10.2019 року до суду від представника третьої особи надійшли до суду письмові пояснення на позовну заяву, в який вказали, що державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради прийнято рішення згідно з вимогами чинного законодавства, а тому не можуть бути визнані незаконними. Просили суд прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

14.11.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень АТ «Дельта Банк» подано всі встановлені законодавство документи, які відповідають вимогам чинного законодавства, дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку є законним. Тому, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

10.01.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказали, що доводи відзиву є надуманими, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 року справу прийнято до провадження, зі стадії розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, з невідомих суду причин.

Третя особа, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, надавши свої письмові пояснення, в яких просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб. що в засідання не з`явились.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 15 серпня 2008 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2008/0808/45-051, згідно умов якого позивачу позичальнику банк надав кредит в розмірі 22 000 доларів США строком з 15.08.2008 року по 15 серпня 2036 року

15 серпня 2008 року ВАТ КБ «Сведбанк», що діє як іпотекодержатель, та ОСОБА_1 , що діє як іпотекодатель, укладено договір іпотеки № 2008/0808/45-051-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В.., зареєстрований у реєстрі за № 1178.

За цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору № 2008/0808/45-051від 15 серпня 2008 року, укладеного іпотекодержателем та іпотекодавцем, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 .

Також встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами і отримує право вимоги до боржників щодо повного, реального та належного виконання ними обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. ОСОБА_1 придбала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

12.02.2019 року Державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, на підставі чого власником квартири стало ТОВ «Дельта Банк»

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України«Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на час реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Капітал Фінанс», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленомустаттею 37цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленомустаттею 38цього Закону.

Згідно частин 1-2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на час реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між іпотекодержателем та іпотекодавцем не укладався, а іпотечний договір не містить відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.п. 12.3, 12.3.1 Іпотечного договору, згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п.п 12.3.1 та 12.3.2 цього договору.

Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотеко держателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому п.п. п.12.3 Договору, договір про задоволення вимог іпотеко держателя, укладений шляхом здійснення застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки. Сторони, з розумінням змісту ст.. 37 Закону України «Про іпотеку», свідчать, що право іпотеко держателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підстав положень цього п.п. п.12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця.

Враховуючи вищевикладене, договір іпотеки містить відповідні застереження, тому посилання позивача, що таке застереження відсутнє не заслуговують на увагу та не відповідають встановленим обставинам.

У частині першій та другій статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Зокрема, пунктами 2, 4 ч.1 ст.24 вказаного Закону передбачено такі підстави для відмови в державній реєстрації прав:

заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Оскільки судом встановлено, що відповідне застереження в договорі іпотеки наявне, тому у державного реєстратора були наявні підстави для державної реєстрації права власності за відповідачем.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та реєстраційного запису, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.

При цьому, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Такий позов ОСОБА_2 не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у пункті 5 частини третьої статті 2 та статті13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові від 13 липня 2022 року, ухваленій у справі №199/8324/19, провадження № 14-212цс21 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.

Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно.

Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

Таким чином, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права, оскільки заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не впливають і не можуть вплинути на права позивача щодо права на предмет іпотеки.

Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Банк», місцезнаходження: місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса,36-Б, ,

третя особа Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Тетяна Василівна,місцезнаходження: м. Харків, майдан Павлівський,4

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2023 року.

Головуючий Т. В. Шаповал