ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1731/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/2493/23 Категорія: на ухвалу Прилуцький В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Матюха В.І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

представник заявника адвокат Сухомудренко Богдан Володимирович;

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник заявника адвокат Сухомудренко Богдан Володимирович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сухомудренка Богдана Володимировича на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

01.06.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Сухомудренко Богдан Володимирович звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначив, що 01 травня 2008 року ОСОБА_1 почала працювати в КЖВП «Наш Дім» з якої була звільнена 13 квітня 2010 року та в подальшому прийнята на роботу на посаду двірника на підставі договору цивільно-правового характеру з 14 квітня 2010 року по 31 травня 2010 року. На вказаній посаді вона працювала до 31 серпня 2011 року та з цього дня звільнилася за власним бажанням, однак трудову книжку не отримала на руки. З метою отримання перерахунку пенсії вона звернулась до ГУ ПФУ в Черкаській області із відповідною заявою, однак їй було відмовлено в перерахунку, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про припинення її трудових відносин з КЖВП «Над Дім». КЖВП «Наш Дім» наразі є ліквідованим, а в архівному відділі відсутні записи серед особових рахунків, відповідно це підтверджує те, що вона станом на 07 листопада 2011 року не перебувала в трудових відносинах. Оскільки вона не може іншим чином встановити факт припинення трудових відносин з КЖВП «Наш дім» з 31 серпня 2011 року, що необхідно їй для перерахунку пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, а тому вимушена звернутися до суду із відповідною заявою.

Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що трудові відносини між КЖВП «Наш дім» та ОСОБА_1 припинені з 31 серпня 2011 року на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Роз`яснено заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що встановлення факту припинення трудового договору пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин підлягає залишенню без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Сухомудренко Б.В. подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зміст апеляційної скарги аналогічний обставинам викладеним у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, скаржник в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції указав на існування між заявницею та роботодавцем трудових правовідносин, що обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання. За твердженням суду, припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника (робітника), так і для роботодавця. При цьому суд не урахував, що підприємство, з яким заявниця мала трудові відносини, вже припинене, що спростовує твердження про існування спору про право на продовження чи розірвання трудового договору.

Стверджує, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення не містить будь-яких матеріальних вимог, не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а має своєю ціллю виключно визнання юридичного факту, встановлення якого у подальшому надасть останній право на звернення до ГУ ПФУ в Черкаській області із відповідною заявою про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та ініціювання використання ГУ ПФУ в Черкаській області своїх дискреційних повноважень.

Зауважує, що спір про право на перерахунок пенсії, про який ведеться мова в оскаржуваній ухвалі суду, може виникнути виключно після використання дискреційних повноважень ГУ ПФУ в Черкаській області за результатами розгляду такої заяви.

Вважає, що помилковим та передчасним є твердження суду про те, що встановлення факту припинення трудових відносин за заявою ОСОБА_1 пов`язується з подальшим вирішенням трудового спору.

Звертає увагу на те, що докази у справі 11.09.2023 суд не досліджував, однак після надання пояснень стороною заявника та оголошення відзиву ГУ ПФУ в Черкаській області, видалився до нарадчої кімнати та прийняв відповідне рішення про залишення заяви без розгляду, не заслухавши свідків, клопотання про яких подане до суду, та не дослідивши матеріали справи, на які все ж послався в оскаржуваній ухвалі.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Сторони повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

У частині першій статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та які можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, який не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 просила суд встановити факт припинення трудових відносин між КЖВП «Наш дім» та ОСОБА_1 з 31 серпня 2011 року на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту припинення трудових відносин породить для заявниці юридичні наслідки, а саме перерахунок пенсії та у позасудовому порядку встановити це неможливо і діючи законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника (робітника), так і для роботодавця, та встановлення факту припинення трудових відносин є підставою для проведення перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що пред`явлені ОСОБА_1 вимоги підлягають вирішенню в позовному провадженні, оскільки наявний спір про право між працівником та роботодавцем щодо припинення трудових відносин, є вірним, а тому на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України заява підлягає залишенню без розгляду.

Зазначені обставини заявником жодним чином не спростовані.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не врахував, що підприємство, з яким заявниця мала трудові відносини, вже припинене, оцінюються колегією суддів критично та відхиляються, оскільки від дати та підстави звільнення особи залежить її страховий стаж, який впливає, в тому числі і на розмір пенсії.

При цьому, ані дата, ані підстави припинення трудових відносин не мають безспірний характер та визначені особисто заявником.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що заява про встановлення факту, який має юридичне значення не містить будь-яких матеріальних вимог, не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а має своєю ціллю виключно визнання юридичного факту, встановлення якого у подальшому надасть останній право на звернення до ГУ ПФУ в Черкаській області із відповідною заявою про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та ініціювання використання ГУ ПФУ в Черкаській області своїх дискреційних повноважень, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до Порядку /затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року № 637/ підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, здійснюється органами Пенсійного фонду України у передбаченому законом порядку, а не шляхом звернення в суд із заявою про встановлення юридичного факту.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення прав скаржника, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення колегією суддів апеляційного суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сухомудренка Б.В. слід залишити без задоволення, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сухомудренка Богдана Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 09 листопада 2023 року.

Судді