КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/5604/20
провадження № 22-ц/824/2050/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.,

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року в складі судді Трусової Т.О.

встановив:

30.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Посилався на ті підстави, що 12 листопада 2008 року між сторонами укладено шлюб.

21.12.2016, на підставі договору № купівлі-продажу автомобіля, укладеного з ТОВ СП у формі ТОВ "Автомовібльний Дім-Україна Мерседес Бенц" (продавець), було придбано автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLC 250 D. Повна вартість даного автомобіля на момент придбання становила 1 775 586 грн.

22.12.2016 даний автомобіль було зареєстровано, присвоєно реєстраційний номер та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Реєстрація права власності на автомобіль була здійснена за ОСОБА_2 .

З травня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинено, вони почали жити окремо.

26.07.2019 автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLC 250 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було перереєстровано з ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №8046/2019/1585284, укладеного 26.07.2019 в ТСЦ №8046 РСЦ МВС в м. Києві.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи №497/03/2020, складеного 10.03.2020 Експертно-дослідною службою України встановлено, що ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, модель GLC 250 D, станом на 10.03.2020 складає 1 030 855,69 грн.

Посилаючись на ту обставину, що автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу, він не надавав письмової згоди на його відчуження, кошти від продажу даного автомобіля не були використані в інтересах сім`ї , просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля Mercedes-Benz, модель GLC 4 , номер кузову НОМЕР_2 , в розмірі 515 427,84 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 154, 28 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості відчуженого не в інтересах сім`ї автомобіля марки Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , в сумі 515 427, 84 грн та судовий збір в сумі 5 154, 28 грн, всього 520 582,12 грн.

10.01.2022 ОСОБА_2 подала апеляційна скаргу, в якій просить змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 515 427,84 грн - 1/2 частини дійсної вартості автомобіля Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, та суми судового.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не вирішив заявлене нею клопотання про призначеної судової автотоварознавчої експертизи для визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля.

Вказана у наданому позивачем висновку судової автотоварознавчої експертизи від 10.03.2020 є завищеною та не є дійсною ринковою вартістю, оскільки транспортний засіб не оглядався експертом, не було враховано пробіг автомобіля, його технічний стан.

Вважає, що позивач має право на отримання 1/2 частини від реальної вартості відчуженого автомобіля, а саме 74 500 грн, або частину від реальної ринкової вартості даного авто.

21.07.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Панич О. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дати та час судових засідань, жодного разу в них не з`явилась. Доводи останньої про те, що суд першої інстанції якимось чином перешкоджав або обмежував останню у здійсненні захисту своїх прав є надуманими та безпідставними.

Також вказав, що станом на день проведення судової автотоварознавчої експертизи №497/03/2020 від 10.03.2020 року автомобіль перебував у власності третьої особи, який було відчужено відповідачем самостійно без згоди та відома позивача, експертом правомірно було проведено дослідження ринкової вартості автомобіля без проведення його технічного огляду, з використанням наявної інформації.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Панич О. В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2008 року по 10 лютого 2021 року.

У період шлюбу сторонами набуто майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема: автомобіль Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, який належав ОСОБА_2 , був перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №8046/2019/1585284 транспортного засобу від 26.07.2019 в ТСЦ №8046 РСЦ МВС в м. Києві.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу транспортного засобу продаж автомобіля здійснено за 149 000 грн.

Згідно висновку №497/03/2020 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 10 березня 2020 року експертом ТОВ «Експертно-дослідної служби України», ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz GLC з номером кузову НОМЕР_2 станом на 10 березня 2020 року складає 1 030 855,69 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач розпорядилась спільним майном подружжя на власний розсуд, без згоди і врахування інтересів позивача, а відтак єдиним можливим способом захисту його порушених прав є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості відчуженого не в інтересах сім`ї автомобіля, що не суперечить вимогам частин 2, 4 статті 71 СК України. Зазначена в договорі купівлі-продажу вартість спірного автомобіля не відповідає його реальній вартості. При визначенні ринкової вартості майна суд першої інстанції врахував висновок експерта, який суд вважав об`єктивним доказом на підтвердження вказаної обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

За змістом частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Вирішуючи спір суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що автомобіль Mercedes-Benz GLC з номером кузову НОМЕР_2 , є спільним майном подружжя, а тому зазначене майно підлягає поділу в рівних частках. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 розпорядилася транспортним засобом на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_1 , то позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що розмір грошової компенсації за належну частку в майні підлягає визначенню виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, що встановлена висновком судової автотоварознавчої експертизи, складеним 10 березня 2020 року експертом ТОВ «Експертно-дослідної служби України».

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції в частині визначення розміру грошової компенсації, відповідачка вважала, що її розмір повинен визначатися виходячи з вартості спірного майна, яка зазначена в договорі купівлі-продажу від 26.07.2019, або дійсної вартості автомобіля, яка може бути встановлена на підставі висновку експерта, отриманого під час судового розгляду.

За клопотанням відповідача судом апеляційної інстанції призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №753/5604/20 від 10.05.2023 №32009-57, дійсна вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, 2016 року виписку, модель GLC 250 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 26.07.2019 разом із ПДВ складала 1 174 302,86 грн.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, яке підлягає поділу, необхідно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018 сво 18 дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Зважаючи на викладене, доводи відповідача про те, що дійсна вартість транспортного засобу підлягає визначенню на момент їх відчуження відповідно вартості, за яку його було відчужено за договором купівлі-продажу, є помилковим.

Висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №753/5604/20 від 10.05.2023 №32009-57 спростовано доводи відповідача про те, що у наданому позивачем висновку експерта була завищена ринкова вартість автомобіля.

За відсутності обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта, колегія суддів не вбачала підстав для призначення повторної експертизи, на якій наполягала відповідач.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вартість майна, що підлягає поділу визначається на час розгляду справи, а у разі, якщо такий поділ відбувається після відчуження одним з подружжя такого майна без згоди іншого - відповідно до середньої ринкової вартості подібного за своїми технічними характеристиками майна на час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Дарницького районн6ого суду м. Києва від 16 лютого 2022 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.11.2023.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук