Справа № 562/1685/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Щербак В.В.

за участю представника заявника Цимбал А.А. ( в режимі відеоконференції)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ПАТ КБ» Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02.06.2016 року по справі № 562/1685/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 28.09.2007 року в розмірі 188 869 ( сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять тисяч) 14 коп.

Представник відповідача звернувся до суду заявою про перегляд заочного рішення суду, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи та отримав рішення лише 17.11.2022 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 заяву підтримала в повному обсязі та просила скасувати заочне рішення від 02.03.2016 року.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.09.2023 року Заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02.06.2016 року по справі № 562/1685/15-ц за позовом ПАТ КБ» Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі по тексту ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним Договором від 28.09.2007 року, просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 18.05.2015 року в розмірі 188 869 ,14 ( сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять тисяч) 14коп, з яких: 17 173,09 грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 120 401,81 грн. - заборгованість за пенею, 49 140,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2153,39 грн. - заборгованість за комісією, а також судові витрати у розмірі 1888,69 грн. - судовий збір.

Позов обґрунтований тим, що між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 28.09.2007 року був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що був визначений сторонами.

28.09.2007 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28.09.2007 року.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 41 582,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач за вказаним договором зобов`язання не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на на 18.05.2015 року в розмірі 188 869 ,14 ( сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять тисяч) 14коп, з яких: 17 173,09 грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 120 401,81 грн. - заборгованість за пенею, 49 140,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2153,39 грн. - заборгованість за комісією. Тому, АТ КБ "Приватбанк" вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Покликаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути на його користь вказані суми з відповідача.

18.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні, з викликом сторін, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій виклав заперечення щодо позовної заяви Позивача , в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що Анкета-заявадо Договору про надання банківських послуг від 28.09.2007 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами. У разі недодержання сторонами письмової форми кредитний договір вважається нікчемним і тягне за собою наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 654 ЦК України форма додатків до договору має відповідати формі основного договору, тобто має бути зазначена на документах дата і підпис особи, яка уклала такий договір. Виходячи з вищенаведеного, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та скріплений підписами сторін та печаткою відповідача (банку), в т.ч. додатки до договору, а саме і Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною картою, також мають відповідати вимогам письмового правочину, тобто скріплені підписами сторін та печаткою банку (юридичної особи). Однак, надані до справи Правила та умови кредитування таким вимогам не відповідають. При оформленні документів на отримання пластикової картки, ОСОБА_1 не підписував кредитного договору та додатків до нього, в т.ч. графіку погашення тощо. «Договір» укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», в частині недотримання істотних умов, які обов`язкові для кредитних договорів, чим були порушені мої права як споживача фінансових послуг, зокрема - умови цього договору не містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, як цього вимагає ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який є його невід`ємною частиною, не було укладено взагалі. Всі посилання позивача на Правила та умови кредитування є безпідставними, оскільки вони не підписані відповідачем. Інших доказів щодо укладення в подальшому нового договору або заяви про видачу нової кредитної картки не надано. Відповідні умови про переукладення договору (пролонгацію) та/ або «перевипуск» картки в заяві від 28.09.2007 року не передбачені. Правила та умови кредитування в даній частині є недійсними, оскільки ці положення не укладені в письмовій формі. ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» на підставі яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» не містить підпису позичальника, не датований як документ. У анкеті-заяві позичальника від 28 вересня 2007 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 березня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 грудня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28 вересня 2007 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов, а також Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при підписанні заяви-анкети з ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Відсутність в розрахунку початкової інформації, від якої проводиться весь розрахунок, а також дат проведення погашень тіла та відсотків і їх розмірів, унеможливлює для суду встановлення самих формул розрахунків, вірності їх результатів, повноти та безпомилковості. Відсутність як посилань на первинну бухгалтерську документацію, так і самої первинної бухгалтерської документації унеможливлює перевірку судом достовірності вказаних дат проведення фінансових господарських операцій та їх розмірів, а отже і вірності розрахунків в цілому. Фактично, позивач надав не сам доказ проведення господарських операцій та руху коштів, а отже і виконання зобов`язань, а лише свої власні висновки з цього приводу у вигляді розрахунку заборгованості за кредитним договором, позбавивши цим суд та відповідачів можливості надати власну оцінку вірності розрахунків як доказів, якими обґрунтовується розмір позовних вимог. Надані до позовної заяви документи (розрахунку заборгованості за кредитним договором) не є належним доказом, який підтверджує наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлює розмір заборгованості, оскільки такими доказами можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». ПАТ КБ «Приватбанк» умисно провів не вірні розрахунки відсотків по кредитному договорі №б/н від 28.09.2007 року. Тим самим ввівши суд в оману, а суд в свою чергу не надав належної уваги цьому та не дослідив в повному обсязі дані розрахунки та докази.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цимбал А.А. представляла інтереси Відповідача у судових засіданнях. Просила відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в позовних вимогах у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки Позивач в судові засідання не з`являвся, але була присутньою представник Відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Позивач зазначає, що 28.09.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну картку.

Відповідно до змісту Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 просив відкрити в АТ КБ "ПриватБанк" поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Проставлянням, власноруч, свого підпису під цією анкетою-заявою він: підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу. Відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фіз. осіб в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого відповідач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 41 582,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Як стверджує Позивач у позовній заяві, АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач за вказаним договором зобов`язання не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 18.05.2015 року в розмірі 188 869 ,14 ( сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять тисяч) 14коп, з яких: 17 173,09 грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 120 401,81 грн. - заборгованість за пенею, 49 140,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2153,39 грн. - заборгованість за комісією.

Повна версія Умов і правил обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг щодо продуктів розміщена на сайті банку https:// www.privatbank.ua.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.

Згідно ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач у позовній заяві зазначив, що підписавши Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28.09.2007 року, ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка виникла внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.

Суд погоджується, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних ним суми кредитних коштів, що узгоджується з практикою Верховного суду, зокрема, з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 18.05.2022 року у справі N 697/302/20.

При цьому, суд зауважує, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Суд тільки оцінює надані сторонам докази по справі, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів в позовному провадженні не збирає, оскільки це може свідчити про надання судом переваг одному з учасників справи.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Згідно з ч. 1ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1)найменування та місце знаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності),прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно і з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (уразі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ "ПриватБанк". Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (справа N 342/180/17-ц).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 14.06.2023 року, посилався на Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні послуг щодо продуктів, розміщені на офіційному банківському сайті: https://www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підпису відповідачем анкети-заяви, взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування.

У цьому випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ КБ "ПриватБанк"при наданні послуг щодо продуктів, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювалися АТ КБ "ПриватБанк".

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ КБ "ПриватБанк", відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком, а також розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі N 342/180/17.

Судом встановлено, що 28.09.2007 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28.09.2007 року.

У вказаній анкеті-заяві розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, та не міститься посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач пред`явив, просить стягнути з відповідача за Кредитним Договором від 28.09.2007 року, просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 18.05.2015 року в розмірі 188 869 ,14 ( сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять тисяч) 14коп, з яких: 17 173,09 грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 120 401,81 грн. - заборгованість за пенею, 49 140,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2153,39 грн. - заборгованість за комісією, а також судові витрати у розмірі 1888,69 грн. - судовий збір.

Разом з тим, доказів того, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 41 582,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, позивачем суду не надано (про це лише зазначено у позовній заяві)-довідки банку щодо наданих відповідачу платіжних карток/картки, та будь-які документи, на підтвердження транзакції про зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , який вказаний в анкеті-заяві 28.09.2007 року позивачем до позовної заяви не додані, та в обґрунтуванні позовних вимог позивач на них не посилається.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем ОСОБА_1 не заперечувався факт отримання ним кредитних коштів та він, посилаючись на розрахунок позивача, зазначив, що повернув кошти в сумі більше встановленого кредитного ліміту.

Проте, з наданого суду позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити, коли відповідачу був наданий кредит, у якому розмірі, які операції здійснювалися відповідачем, та за допомогою якої платіжної картки.

Долучення до позовної заяви одного лише розрахунку заборгованості не підтверджує того, що відповідач дійсно має будь-яку заборгованість перед банком, оскільки розрахунок банку не є первинним документом бухгалтерського обліку, він виготовлений зацікавленою особою (банком) та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року N 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі N 200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі N 760/7792/14-ц.

Оскільки виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, позивач до позовної заяви не долучив, вказане позбавляє суд можливості належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості.

Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучений до позовної заяви Витяг з Тарифів, копію Паспорта споживчого кредиту та орієнтовну таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Витяг із Умов і правил обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору.

Витяг з Тарифів не містить жодного підпису, а копія даного витягу засвідчена представником банку. Витяг із Умов і правил обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" засвідчений лише підписом представника позивача, а підпис відповідача про ознайомлення саме з цими умовами відсутній.

У Паспорті споживчого кредиту зазначено характеристики та основні умови кредитування АТ КБ "ПриватБанк", який суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Долучений до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту не підписаний відповідачем (не містить даних про накладення ним цифрового підпису), та до позовної заяви не долучено докази, що Споживач отримав паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписав його у електронному вигляді до підписання Договору.

Також у Розділі Паспорта споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У застереженнях в розділі вказаного Паспорту зазначено, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах тау строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших визначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

Отже, долучений до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, та ніяким чином не підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів.

Як встановлено вище, заява-анкет, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Таким чином, враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, яка надана відповідачу під час підписання Анкети-заяви, суд доходить висновку, що інформація з Паспорта споживчого кредиту не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування у даній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав жодних доказів того, що саме наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів, копію Паспорта споживчого кредиту, орієнтовну таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та Витяг із Умов і правил обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг, мав на увазі відповідач, ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи 28.09.2007 року анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Тому суд позбавлений можливості визначити, чи вказані документи на момент підписання відповідачем анкета-заяви взагалі містили наведені АТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві умови, зокрема, щодо ліміту та строку кредитування, можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг із Умов і правил обслуговування в АТ КБ "ПриватБанк" при наданні банківських послуг, які також містять Паспорт споживчого кредиту, не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (справа N 342/180/17-ц).

Вищенаведене узгоджується також з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року по справі N 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року по справі N 755/17553/16, від 03 квітня 2019 року по справі N 221/5089/16-ц та від 27 березня 2020 року по справі N 703/3063/18.

Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволені позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Мичка І.М.