Справа № 539/3004/23
Провадження № 2-о/539/97/2023
УХВАЛА

07.11.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л. за участі секретаря Бобир Т.В.

заявника ОСОБА_1 представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Ващіліної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця, заінтересовані особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Лубенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби, під час виконання бойового завдання поблизу міста Соледар Донецької області, під час ведення оборонного бою для відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, внаслідок масованого обстрілу збройними силами російської федерації. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що оскільки її син зник безвісти в районі ведення активних бойових дій під час масованого артилерійсько-мінометного обстрілу, є всі підстави вважати, що він загинув. Встановлення даного факту є необхідним для державної реєстрації смерті у відділі ДРАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання одноразової допомоги в зв`язку з загибеллю сина та пільг в установленому законом порядку. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав до канцелярії суду клопотання, в якому просив залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця без розгляду. В обгрунтування клопотання, зокрема зазначено, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому даний факт повністю заперечується Міністерством оборони України. Таким чином у заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом який призначає та виплачує відповідну допомогу і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Такий спір вирішується у порядку позовного провадження. Також при розгляді клопотання про залишення заяви без розгляду представник заінтересованої особи просив врахувати правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18.07.2022 по справі №755/9100/18. У судове засідання представник заінтересованої особи -Міністерства оборони України не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заявник та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про залишення заяви про встановлення факту смерті військовослужбовця без розгляду. В обгрунтування таких заперечень представник заявника зазначила, що заявник не погоджується з позицією Міністерства оборони України про існування спору про право. Встановлення факту смерті сина заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. Який саме спір про право вбачає Міністерство оборони України у заяві про встановлення факту смерті військовослужбовця, який пропав безвісти при виконанні військового обов`язку за обставин, що загрожували йому смертю, незрозуміло. Твердження заінтересованої особи про те, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги взагалі є абсурдними, оскільки заявниця не просить визнати її членом сім`ї загиблого військовослужбовця, а просить встановити факт його смерті. Постанова Верховного Суду, на яку посилається представник заінтересованої особи, не може бути застосована у даній справі, оскільки не є правовою позицією у подібних правовідносинах. Оскільки у даній справі відсутній спір про право, а заявниця лише просить встановити факт смерті її сина, просить відмовити у задоволенні клопотання. Представник заінтересованої особи - Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судовому засіданні просила вирішити клопотання на розсуд суду. Представники заінтересованих осіб: Лубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вирішуючи клопотання про залишення заяви про встановлення факту смерті військовослужбовця без розгляду, суд врахував наступне. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено в ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Згідно частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Предметом даної справи є встановлення факту смерті військовослужбовця, а не встановлення факту визнання заявника членом сім`ї померлого військовослужбовця (як про це у своєму клопотанні зазначає представник Міністерства оборони України) з метою отримання одноразової грошової допомоги. Також суд зазначає, що у постанові від 18 липня 2022 року (справа № 755/9100/18, провадження № 61-17332св20), на яку посилається представник Міністерства оборони України, Верховний Суд зробив висновок у справі за заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу про те, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Верховний Суд зазначив, що метою звернення із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини, зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця. У цій справі Верховний Суд врахував, що у відзиві, поданому до суду першої інстанції, та в апеляційній скарзі міська рада неодноразово висловлювала свої заперечення щодо задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю. З наведених підстав Верховний Суд виснував, що цей факт не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження. Тобто правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18, не є релевантною до обставин цієї справи. Як вбачається з матеріалів справи, метою звернення заявника із заявою про встановлення факту смерті її сина є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання насамперед свідоцтва про смерть, на підставі якого вже можливі звернення за оформленням допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та інше. Враховуючи, що заявник є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , і статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, мають батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, то встановлення саме факту смерті військовослужбовця не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про будь-яке право, а отже відсутні й підстави для застосування положень ч. 6 ст. 294, ч.4 ст.315 ЦПК України. На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви про встановлення факту смерті військовослужбовця. Керуючись ст. 258-260, 293, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: Відмовити у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця. Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили негайно після її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала у повному обсязі складена та підписана 10.11.2023.

Суддя О.Л.Овчаренко