Житомирський апеляційний суд
Справа №283/7/23 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В.В.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 283/7/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Красіловський Вадим Олександрович, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Красіловського Вадима Олександровича, на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 1 травня 2023 року, ухваленt під головуванням судді Ярмоленка В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року представник позивача - адвокат Красіловський В.О., звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 7 червня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 2 лютого 2021 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання ними придбано автомобіль марки «PEAUGHT 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано на ім`я відповідачки.

Вказаний транспортний засіб придбано за спільні кошти сторін, відтак на нього поширюється режим спільної сумісної власності.

Відповідно до звіту № 363 про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , середня ринкова вартість колісного автомобіля PEAUGHT 308, 2009 року випуску, становить 212379 грн.

Таким чином, просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_1 , марки PEAUGHT 308, 2009 року випуску; стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 106189 грн.,

Також просив стягнути витрати на надання правничої допомоги в розмірі 42000 грн., сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 2123,79 грн.

У січні 2023 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 діти залишилися проживати з нею. В період шлюбу, 1 вересня 2020 року, сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «PEUGEOT», модель 308, номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 . Вона є власником автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 . Після розірвання шлюбу, фактично до вересня 2022 року, вона проживала разом з відповідачем та спільно вели господарство, однак в подальшому стали проживати окремо.

Незважаючи на те, що право власності на транспортний засіб зареєстровано за нею, автомобіль з моменту придбання використовує відповідач. Транспортний засіб зберігається за адресою реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Вказала, що оскільки спірний транспортний засіб використовується відповідачем, а вона є фізичною - особою підприємцем і на даний час проживає в м. Ірпінь, де має салон з пошиття одягу, тому була вимушена для належного здійснення підприємницької діяльності придбати інший транспортний засіб - автомобіль марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_4 .

Окрім цього, діти також проживають з нею в м. Ірпінь, однак продовжують навчання в м. Малині, а тому їх необхідно привозити до школи.

Таким чином, просила суд визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «PEUGEOT» модель 308, номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 106190 грн., судові витрати в розмірі 2147,20 грн. по сплаті судового збору, витрати в розмірі 10000 грн на професійну правничу допомогу.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 1 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано автомобіль марки PEUGEOT модель 308, номер кузову НОМЕР_2 , сірого кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

В решті вимог позову відмовлено за безпідставністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_1 право власності на автомобіль PEUGEOT модель 308, номер кузову НОМЕР_2 , сірого кольору, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , припинивши право спільної власності на цей автомобіль за ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку цього автомобіля в розмірі 106190 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн. та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Красіловський В.О., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким визнати спільною сумісною вартістю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 ,марки PEAUGHT 308, 2009 року випуску; стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 106189 грн.

Зокрема, зазначає, що ані договору про надання правової допомоги, ані касового прибуткового ордера, ані розрахунку понесених судових витрат судом досліджено не було, відтак сума витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн є безпідставною. Докази судових витрат були долучені лише після закінчення судового засідання і ухвалення рішення по справі.

Вважає таким, що не відповідає дійсності, твердження ОСОБА_2 про те, що вона не користувалася спірним автомобілем. Натомість, остання намагалася продати його через веб сайт auto-ria та користувалася ним до того, як дізналася про первісну позовну заяву. 13 січня 2023 року ОСОБА_2 привезла автомобіль на адресу реєстрації позивача та залишила його біля будинку, вимкнувши усі відеокамери, встановлені на території будинку. Окрім того, на ім`я ОСОБА_2 були виписані штрафи за вчинення адміністративних правопорушень. Під час судового розгляду відповідачка та її представник не заперечували проти виплати ОСОБА_1 компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля. Зі слів відповідачки остання пропонувала укласти мирову угоду для сплати компенсації у добровільному порядку, проте текст мирової угоди на ознайомлення не надавався.

Стверджує, що місцезнаходження спірного автомобіля наразі невідоме, незважаючи на наявність ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 6 січня 2023 року, якою накладено арешт на автомобіль та заборонено розпоряджатися вказаним майном.

Окрім того, вказує, що судом не розглянуто повторну заяву про відвід судді, що відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та пояснили, що спірний автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідачки. На даний час вартість цього транспортного засобу є значно меншою, ніж визначено звітом від 27 грудня 2022 року.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 2 лютого 2021 року у справі №283/2411/20 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 7 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №71 (а.а.с.8-11).

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 (а.а.с.12-13).

Матеріали справи також свідчать, що за час шлюбу сторонами придбано автомобіль марки «PEUGEOT 308», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Право власності на цей транспортний засіб зареєстроване за ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги, ОСОБА_1 надав звіт №393 про оцінку колісного транспортного засобу, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 27 грудня 2022 року, згідно з яким середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «PEUGEOT 308», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 27 грудня 2022 року складає 212379 грн.

В судовому засіданні встановлено, що за ОСОБА_2 також зареєстроване право власності на автомобіль Mazda , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до приписів статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення закріплені й у частині другій статті 372 ЦК України.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( частина перша статті 61 ЦК України).

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Статтею 364 ЦК України також визначено, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Тлумачення вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що частина четверта та п`ята статті 71 СК України виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції, врахувавши ту обставину, що у власності ОСОБА_2 є ще один автомобіль, дотримуючись балансу інтересів сторін, стягнув на користь останньої грошову компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля у розмірі 106190 грн., припинивши її право спільної сумісної власності на цей транспортний засіб.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та його адвокат посилалися на ту обставину, що спірний автомобіль перебуває у користуванні та володінні ОСОБА_2 , що, на їхню думку, свідчить про наявність підстав для задоволення первісного позову й стягнення на його користь грошової компенсації вартості 1/2 частини цього транспортного засобу.

Проте, до вирішення судом спору у даній справі вказаний автомобіль мав статус спільного сумісного майна сторін й кожен з подружжя вправі володіти й користуватися ним за взаємною згодою. Оскільки такої згоди між сторонами не досягнуто, спір між ними вирішено судом.

Доводи ОСОБА_1 та його представника про те, що на даний час технічний стан спірного автомобіля значно погіршився й , відповідно, зменшилась його вартість, не спростовують висновків суду, оскільки жодних клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи до суду не надходило.

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторони дійшли згоди про те, що вартість вказаного транспортного засобу становить 212379 грн.

В судовому засіданні апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_1 право подавати відповідні клопотання з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у тому числі й щодо вартості цього рухомого майна, технічного стану та можливого відчуження, проте позивач за первісним позовом не скористався цим правом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_2 - адвокат Міхненко С.Д., надав суду договір про надання правової допомоги, укладений між ними 20 січня 2023 року.

Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що за надання адвокатом правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується сплатити гонорар ( винагороду) у розмірі 6000 грн., а також оплатити витрати, пов`язані з участю в судовому засіданні та явкою до суду в розмірі 3000 грн. ( за кожне судове засідання).

Адвокат Міхненко С.Д. брав участь у трьох судових засіданнях, що підтверджується протоколами судових засідань від 13 лютого 2023 року, 6 березня 2023 року, 1 травня 2023 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Оскільки зміст статті 137 ЦПК України свідчить про те, що відшкодуванню підлягають як фактично сплачені кошти, так й кошти, які підлягають сплаті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. При визначенні даної суми суд врахував положення договору про надання правової допомоги, а також критерії співмірності та розумності цих витрат.

Безпідставним є також доводи апеляційної скарги про порушення вимог процесуального законодавства при розгляді судом заяви про відвід.

Як свідчать матеріали справи, в судовому засіданні, яке відбулося 13 лютого 2023 року, до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про відвід судді, датована 7 лютого 2023 року. Вказаний відвід був розглянутий у відповідності до вимог статей 36, 39, 40 ЦПК України.

Після розгляду заявленого відводу до суду знову ж таки подано заяву аналогічного змісту, датовану 7 лютого 2023 року.

Отже, враховуючи ту обставину, що вказану заяву про відвід вже було розглянуто в судовому засіданні, повторне направлення на адресу суду примірника цієї заяви від 7 лютого 2023 року не зобов`язує суд розглядати цю заяву.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Красіловського Вадима Олександровича, залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 1 травня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 6 листопада 2023 року.