Справа № 204/4040/23
Провадження № 2-о/204/107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначивши заінтересованою особою Правобережне управління соціального захисту населення ДМР (а. с. 2-5, 75-79).

В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень від 30 березня 2023 року, вказала, що з 28 жовтня 2017 року вона проживала разом з ОСОБА_4 , як дружина та чоловік, однак шлюб вони не реєстрували, бо вважали, що в цьому не має потреби. Стверджує, що вони мешкали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Крім того, зазначає, що всі свята проводили в колі рідних та друзів, тобто фактично виконували всі права та обов`язки подружжя. ОСОБА_4 спілкувався з її батьками та родичами. Більш того, під час їх спільного проживання, у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що за життя ОСОБА_4 купував продукти харчування, ліки, предмети побуту, одяг, тобто, повністю матеріально забезпечував їх сім`ю. Допомога, яку він надавав, була постійним і основним джерелом для їх існування. Стверджує, що з моменту їх спільного проживання з ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки, вона перебувала на його утриманні, оскільки його заробіток був значно вище за її. Більш того, коли у грудні 2018 року вона народила дитину й до листопада 2019 року знаходилась у відпустці по догляду за нею, то вона була на повному його утриманні, оскільки своїх доходів не мала, однак навіть після виходу з відпустки по догляду за дитиною на роботу, вона все одно перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , оскільки її дохід був значно меншим, натомість його заробітна плата була постійним та основним джерелом засобів існування для неї та їх дитини. Інших доходів вона не мала та не має, а відтак заробітна плата її чоловіка ОСОБА_4 , слугувала для неї основним і постійним джерелом засобів до існування. Стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_4 загинув у бою в районі ведення бойових дiй, дiлянка мiсцевостi мiж с. Житлiвка та м. Кремiнна Кремінського району Луганської області, внаслідок смертельного поранення несумісного з життям. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 10 березня 2022 року № 45 причина смерті ОСОБА_4 - набряк головного мозку, малокров`я внутрішніх органів, внутрішньочеревна кровотеча, осколкове поранення черевної порожнини. Після загибелі свого чоловіка вона, самостійно виховує малолітнього сина. Тому, 04 грудня 2022 року вона звернулася до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про встановлення її статусу - члена сім`ї загиблого, для можливості отримання соціального захисту, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Однак, 13 грудня 2022 року від Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради вона отримала лист-відмову № 8/2-358, зокрема з тих підстав, що її шлюб із загиблим не був зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства та станом на момент звернення до Управління не встановлено факту їх проживання однією сім`єю, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися з цією заявою до суду для встановлення факту того, що вона з ОСОБА_4 спільно проживали однією сім`єю як жінка та чоловік та, вона перебувала на його утриманні.

Ухвалою суду від 24 березня 2023 року заяву залишено без руху, заявниці надано термін на усунення недоліків (а. с. 73).

Недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24 березня 2023 року, заявницею усунуто (а. с. 75-84).

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 02 травня 2023 року (а. с. 85), яка надіслана учасникам справи 31 березня 2023 року за вихідним № 9087/23-вих/2-о/204/107/23 (а. с. 86).

Протокольною ухвалою суду від 17 серпня 2023 року, у справі залучено заінтересованих осіб, батьків померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язано заявницю надати заяву у новій редакції відповідно до кількості учасників справи (а. с. 165-166).

15 вересня 2023 року, на виконання вимог протокольної ухвали суду від 17 серпня 2023 року, заявницею надано суду позовну у новій редакції (а. с. 170-174) із підтвердженням її надіслання заінтересованим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 183-184).

Заявниця та її представниця адвокатка Литвин О.В., в судове засідання не з`явилися, остання надала заву про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 188 та на звороті).

Представниця заінтересованої особи Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради Демська Г., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 163), в якій проти задоволення заяви не заперечувала.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, через адвокатку заявниці Литвин О.В., передав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 179 та на звороті), в якій проти задоволення заяви не заперечував. Додатково вказав, що дійсно у період часу з 28 жовтня 2017 року та по 09 березня 2022 року заявниця мешкала з його сином ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу та, в якій у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вказав на те, що після смерті сина ОСОБА_4 , він з дружиною отримав всі передбачені законом виплати.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, через адвокатку заявниці ОСОБА_6 , передала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 176 та на звороті), в якій проти задоволення заяви не заперечувала. Крім того вказала на те, що дійсно у період часу з 28 жовтня 2017 року та по 09 березня 2022 року заявниця мешкала з її сином ОСОБА_4 , однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу та, в якій у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також повідомила суд про те, що після смерті її сина ОСОБА_4 вона з чоловіком отримала всі передбачені законом виплати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 28 листопада 2003 року заявниця зареєстрована в кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 (а. с. 15) вбачається, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьком є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 (а. .с 14 та на звороті) заявниця: у 2017 році отримала дохід у сумі 8247 гривень 87 копійок за три робочих місяці (червень-серпень); у 2018 році 7331 гривня 11 копійок за два робочі місяці (червень та липень); у 2019 році 54845 гривень 14 копійок, з яких 13115 гривень 14 копійок за основним місцем роботи за два робочих місяці (листопад та грудень), а решта виплати управління соціального захисту; у 2020 році 118217 гривень 50 копійок, з яких 60433 гривні 50 копійок за основним місцем роботи, а решта виплати управління соціального захисту; за 2021 рік 151435 гривень 12 копійок, з яких 71870 гривень 97 копійок за основним місцем роботи, а решта виплати управління соціального захисту; у 2022 році 147623 гривні 82 копійки за три робочі місяці (червень-вересень).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 50).

З копії Акту № 4-2022 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався 09 березня 2022 року о 13 год. 30 хв., за формою Нвс-5 (а. с. 23-26), з-поміж іншого вбачається, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 10 березня 2022 року № 45, що видано Лиманським відділенням судово-медичної експертизи Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті сержанта ОСОБА_7 стало осколкове ураження черевної порожнини.

Відповідно до копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця № 12 від 17 травня 2022 року (а. с. 27 на звороті), поранення старшого сержанта ОСОБА_4 , 1996 року народження, яке призвело до смерті: «Набряк головного мозку. Малокров`я внутрішніх органів. Внутрішньочеревна кровотеча. Осколкове поранення черевної порожнини», пов`язане із захистом Батьківщини.

З грошового атестату військової частини НОМЕР_4 (а. с. 58 на звороті) вбачається, що сержант ОСОБА_4 у період часу з 01 по 31 березня 2022 року був задоволений грошовим забезпеченням у розмірі 127657 гривень 15 копійок.

З архівних відомостей в/ч НОМЕР_4 щодо грошового забезпечення ОСОБА_4 (а. с. 59-61) вбачається, що: у 2022 році, зокрема за січень березень, йому було нараховано усього 187933 гривні 92 копійки; у 2021 році усього 302192 гривні 65 копійок (за весь рік); у 2020 році, зокрема, за жовтень-грудень, йому було нараховано усього 64532 гривні 73 копійки.

Як вбачається з довідки Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради № 5 від 09 серпня 2022 року (а. с. 17), ОСОБА_5 , згідно з п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відноситься до членів сім`ї загиблого військовослужбовця та має право користуватися пільгами згідно статті 15 цього Закону.

04 грудня 2022 року заявниця звернулася до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого (а. с. 32).

Відповідно до відповіді Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 13 грудня 2022 року № 8/2-358, останнім заявниці відмовлено в наданні статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни, зокрема з тих підстав, що шлюб заявниці та загиблого ОСОБА_4 не було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства та станом на дату звернення до Управління не встановлено факту їхнього проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу (а. с. 33 та на звороті).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Однак, як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Нормами ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що заявниця з 28 жовтня 2017 року постійно мешкала разом з ОСОБА_4 до самої його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вела із ним спільне господарство, виховувала з ним спільного сина ОСОБА_5 , що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами, в тому числі визнається та підтверджується батьками загиблого, суд доходить висновку, що вимоги заявниці із встановлення факту її сумісного проживання із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.

Що стосується доводів заявниці з приводу її перебування на утримані чоловіка ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать: 1) сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів; сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами; сім`ї загиблих під час Другої світової війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об`єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім`ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів; сім`ї осіб, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності, а також сім`ї осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності. При цьому, визначено, що дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на сім`ї працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності.

Так, вказаною нормою, до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; 2) дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю; 3) дружина (чоловік), які не одружилися вдруге, батьки, неповнолітні діти померлих учасників бойових дій, партизанів, підпільників, військовослужбовців та учасників війни, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Другої світової війни та війни 1938-1939 років з імперіалістичною Японією, нагороджених за бойові дії державними нагородами та орденами і медалями колишнього Союзу РСР (крім ювілейних); 4) діти померлих учасників бойових дій, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, до закінчення цих закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників та Захисниць України надаються такі пільги: 1) безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів; 2) безплатне першочергове зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів); 3) безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України; 4) 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 5) 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю); 6) 50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення; 8) позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир; 9) користування при виході на пенсію (незалежно від часу виходу на пенсію) чи зміні місця роботи поліклініками та госпіталями, до яких вони були прикріплені за попереднім місцем роботи; 10) щорічне медичне обстеження і диспансеризація із залученням необхідних спеціалістів; 11) першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, аптеках та першочергова госпіталізація; 12) виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 процентів середньої заробітної плати незалежно від стажу роботи; 13) використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час; одержання додаткової відпустки без збереження заробітної плати строком до двох тижнів на рік; 14) переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування в разі ліквідації підприємства, установи, організації; 15) позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни і сім`ям загиблих військовослужбовців у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку; 16) одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п`ятого року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; 17) першочергове право на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків, технічне обслуговування та забезпечення стоянками транспортних засобів; 19) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства; 20) позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів. Порядок користування послугами зв`язку та оплати за встановлення квартирних телефонів визначається Кабінетом Міністрів України; 21) першочергове обслуговування підприємствами, установами та організаціями служби побуту, громадського харчування, житлово-комунального господарства, міжміського транспорту; 22) позачергове обслуговування закладами та установами, що надають соціальні послуги з догляду. У разі неможливості здійснення такого обслуговування закладами соціального захисту населення відшкодовуються витрати, пов`язані з доглядом за ветераном війни, в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України; 23) вступ поза конкурсом до державних та комунальних закладів вищої та фахової передвищої освіти на спеціальності, підготовка за якими здійснюється за рахунок коштів відповідно державного та місцевих бюджетів.

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

Членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10, статті 10-1 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щороку до Дня Незалежності України членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10, статті 10-1 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пільга щодо вступу до закладів вищої та фахової передвищої освіти, передбачена пунктом 23 цієї статті, надається зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону дітям учасників бойових дій на території інших держав, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час воєнних дій та конфліктів на території інших держав, а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на території інших держав під час цих дій та конфліктів.

Членам сімей осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, у підпорядкуванні яких перебувають державні і комунальні заклади дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) чи фахової передвищої освіти, забезпечують безкоштовним харчуванням дітей, на яких поширюється чинність цього Закону.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дійсно ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , оскільки основним і постійним джерелом засобів до існування для заявниці була допомога з боку особи, яка надавала їй утримання, тобто її чоловіка ОСОБА_4 .

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для надання їй статусу члена сім`ї загиблого та, в подальшому отримання пільг передбачених ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Відповідно до архівних відомостей в/ч НОМЕР_4 щодо грошового забезпечення ОСОБА_4 (а. с. 59-61) вбачається, що: у 2022 році, зокрема за січень березень, йому було нараховано усього 187933 гривні 92 копійки; у 2021 році усього 302192 гривні 65 копійок (за весь рік); у 2020 році, зокрема, за жовтень-грудень, йому було нараховано усього 64532 гривні 73 копійки.

Натомість, з довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 (а. .с 14 та на звороті) заявниці вбачається, що: у 2017 році вона отримала дохід у сумі 8247 гривень 87 копійок за три робочих місяці (червень-серпень); у 2018 році 7331 гривня 11 копійок за два робочі місяці (червень та липень); у 2019 році 54845 гривень 14 копійок, з яких 13115 гривень 14 копійок за основним місцем роботи за два робочих місяці (листопад та грудень), а решта виплати управління соціального захисту; у 2020 році 118217 гривень 50 копійок, з яких 60433 гривні 50 копійок за основним місцем роботи, а решта виплати управління соціального захисту; за 2021 рік 151435 гривень 12 копійок, з яких 71870 гривень 97 копійок за основним місцем роботи, а решта виплати управління соціального захисту; у 2022 році 147623 гривні 82 копійки за три робочі місяці (червень-вересень).

Таким чином, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_4 отримував дохід у значно більшому розмірі ніж дружина, оскільки його дохід суттєво перевищував доходи заявниці, що свідчить про те, що дохід чоловіка становив більшу частину доходу їх сім`ї, з якого він забезпечував себе та свою дружину із дитину. Відтак, дохід ОСОБА_4 був для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась померлим чоловіком своїй дружині ОСОБА_1 , була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, доведеність таких обставин обсягом наявних доказів, суд доходить висновку, що вимоги заявниці щодо встановлення факту її перебування на утриманні свого чоловіка підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, наданими доказами достовірно підтверджується, що заявниця сумісно проживала зі ОСОБА_4 та перебувала на його утриманні, через що суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання з 28 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України та п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», судові витрати у цій справі відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 293, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересована особа Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (49068, м. Дніпро, вул. Трудова, буд. 1-а; ), про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті 09 березня 2022 року

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна