Справа № 590/1294/23 Провадження №2-о/590/97/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року смт. Ямпіль

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Деркач І.М., отримавши заяву ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ); заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (адреса місцезнаходження: вул. Берестовська, буд. 1, м Суми, Сумська область, 40009) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

установив:

ОСОБА_1 , звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 довідок з трудового архіву Ямпільської селищної ради від 27.03.2023 №154/04-04, №155/04-04, №156/04-04, №157/04-04, №158/04-04 та довідки від 07.04.2023 №187/04-04, №186/04-04 про зведені особові рахунки по заробітній платі видані на ім`я « ОСОБА_2 ». Встановлення даного юридичного факту необхідно йому для врахування заробітної плати, яка зазначена у вказаних довідках при обрахунку/перерахунку розміру його пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім перелічених в частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно змісту поданої заяви ОСОБА_1 з посиланням на норми п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому довідок з трудового архіву Ямпільської селищної ради від 27.03.2023 №154/04-04, №155/04-04, №156/04-04, №157/04-04, №158/04-04 та довідки від 07.04.2023 №187/04-04, №186/04-04 про зведені особові рахунки по заробітній платі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду за результатами розгляду справи № 539/4118/19 провадження №61-10777сво20 прийняв постанову від 23.05.2022 року, в якій висловив позицію, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах.

Водночас, зазначені вище архівні довідки не є правовстановлюючими документами, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України.

Також, у справі № 287/167/18-ц Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній».

У постанові від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22-ц Верховний Суд зазначив, що визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, із змісту даної постанови слідує, що у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, і якщо вимоги заявника за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою, то вони не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства оскільки за предметом та можливими правовими наслідками такий спір існує у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи визначені законом завдання цивільного судочинства, Верховний Суд визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

До основних завдань ПФУ відносить реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, тощо.

Із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що встановлення цього факту йому необхідне для звернення до Пенсійного фонду України для обрахунку/перерахунку розміру пенсії, тобто реалізації його права на пенсійне забезпечення.

Вказане свідчить про те, що між заявником та Пенсійним фондом України виник спір, пов`язаний з правом заявника ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення , і цей спір не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, а відтак за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимоги заявника пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи правову мету звернення заявника ОСОБА_1 до суду, яка полягає у реалізації права на пенсійне забезпечення та недопустимість ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту слід відмовити, оскільки спір, який виник між заявником ОСОБА_1 та Пенсійним Фондом України підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.186, 315 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: І.М. Деркач