РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2681/20

Провадження № 2/293/52/2023

31 жовтня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

представника відповідача Якимчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ВУСО"

до ОСОБА_1

з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО»

про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспартної пригоди

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

15.12.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО», позивач) звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 63 022,64 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що 05.02.2020 в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Jeep Cherokee, д.р.н. НОМЕР_1 та автомобіля DAF, д.р.н. НОМЕР_2 з напівпричіпом TRAILOR, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Транспортний засіб Jeep Cherokee, д.р.н. НОМЕР_1 , застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №8-01 від 28.08.2019, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_3 . Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.03.2020 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП дбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Jeep Cherokee, д.р.н. НОМЕР_1 , складає 127 888,77 грн. Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування», умов договору, на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 127 888,77 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом № 2010031-1 від 28.02.2020, страховим актом № 2010031-2 від 17.07.2020 та платіжними дорученнями № 6008 від 28.02.2020, № 5989 від 28.02.2020 та № 19393 від 17.07.2020. Отже, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України отримало право вимоги до ОСОБА_1 на суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 127 888,77 гривень. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ відомо, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована AT "СК "ІНГО" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1518456 (далі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза - 700,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до AT "СК "ІНГО" з заявою на виплату страхового відшкодування. АТ "СК "ІНГО" врахувавши знос транспортного засобу згідно із вимогами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів здійснило страхове відшкодування за Полісом AO/1518456 AT "СК "ІНГО" у сумі 64 866,13 грн двома платежами: 23.06.2020 року здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 53 587,56 грн, 03.09.2020 року здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 11 278,57 грн. Такий розрахунок позивач уважає цілком правомірним. Тому, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням особливостей здійснення страхового відшкодування за Полісом, визначених ст. 29 Закону) в повному обсязі не була сплачена AT "СК "ІНГО", то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за Полісом та фактично завданих збитків, а саме 63 022,64 грн (127888,77 грн (фактичний розмір шкоди) 64866,13 (виплата від АТ «СК «Інго») = 63 02264) підлягає стягненню з відповідача.

Водночас позивач зазначає, що власником транспортного засобу DAF, д.р.н. НОМЕР_2 з напівпричіпом TRAILOR, д.р.н. НОМЕР_3 , яким у момент ДТП керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 . Відомостей, що ОСОБА_1 на час ДТП перебував у трудових відносинах із ОСОБА_2 та чи був при виконання службових обов`язків позивач не володіє, на вимогу надати такі відомості з метою досудового врегулювання спору та з`ясування всіх обставин ДТП, відповідач та фізична особа-підприємець (третя особа) відмовились. Тому з вказаним вимогами позивач звертається саме до винуватця ДТП.

Позивач також доводить, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку ПрАТ «СК «ВУСО» зверталося до відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, втім станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою, шкода не була відшкодована відповідачем навіть частково.

ІІ. Процедура та позиції сторін

26.04.2023 згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі припинення повноважень головуючого по справі судді Бруховського Є.Б. у зв`язку зі смертю, цивільну справу №293/2681/20 передано для розгляду головуючій судді Проценко Л.Й.

03.05.2023 ухвалою суд прийняв до свого провадження цивільну справу запозовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ВУСО" до ОСОБА_1 з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 та Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «ІНГО» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспартної пригоди. Постановив повторно розпочати розгляд справи по суті. Судове засідання призначив на 26.06.2023 року.

26.06.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 23.08.2023.

23.08.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 09.10.2023.

09.10.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 31.10.2023.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив.

27.10.2023 на адресу суду поштою надійшло клопотання представника позивача адвоката Філіппенко О.Ю., яка діє на підставі ордера серії ЧК № 45667 від 15.10.2020 згідно договору про надання правової допомоги №1-20 від 23.06.2020, про розгляд справи за відсутності представника, за змістом якого просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника ПрАТ «СК «ВУССО» на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Якимчук О.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «ВУССО» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 63 022, 64 грн. У своїх поясненнях, які також надані у письмовому вигляді посилався на те, що оскільки збитки завдані позивачу в межах страхового ліміту, а страховик виплатив збитки не в повному обсязі, то належним відповідачем у справі повинен бути страховик, а не застрахована особа. Також уважає, що не проведено об`єктивний розмір збитку, вартість збитків завищено та не обґрунтовано. Оскільки оцінючи збитки на СТО відповідача не запрошували, належну експертизу не замовляли та враховуючи те, що предметом цього позову є саме відшкодування збитків суд повинен врахувати зношеність пошкодженого майна, яка визначена оцінювачами на замовлення страховика та на замовлення позивача, посилаючись на цьому на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та та висновки ВС.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична-особа підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які мають місце в матеріалах справи (а.с.99-101), останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ВУСО» в повному обсязі, посилаючись на те, що за вказаними вимогами має відповідати АТ «СК «ІНГО», оскільки цивільна відповідальність особи, винної в соєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована саме в АТ «СК «ІНГО».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Страхова Компанія «ІНГО» повноважного представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується витягом з офіційної веб сторінки АТ "Укрпошта". Так, згідно поштового трек-номера відправлення: "450", за яким направлялось поштове відправлення третій особі, таке поштове відправлення "вручено за довіреністю".

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі сторін та третіх осіб .

В ході розгляду справи суд, відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 31.10.2023 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8-01 від 28.08.2019, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Jeep Cherokee, д.р.н. НОМЕР_1 . Строк дії договору до 29.08.2020 (включно (а.с.15-21).

Згідно з постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.03.2020 у справі № 293/360/20 встановлено, що ОСОБА_1 05.02.2020 року о 20:50 год., в м.Львів на перехресті вулиць Тракт Глинянський-Личаківська, керуючи автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричіпом НОМЕР_3 , перед початком руху та зміною напрямку руху, не переконався в безпеці маневру, не дотримався безпечного правового бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічних пошкоджень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вказаною постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.03.2020, яка набрала законної сили 27.03.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП.

07.02.2020 за заявою на виплату, оцінювачем (спеціалістом ПрАТ «СК ВУСО») складено протокол огляду пошкодженого транспортного засобу Jeep Cherokee, д.р.н. НОМЕР_1 із зазначенням виявлених пошкоджень (а.с.30-31).

30.06.2020 оцінювачем (спеціалістом ПрАТ «СК ВУСО») складено додатковий протокол огляду пошкодженого транспортного засобу (32-33).

Згідно із умовами договору страхування коштирис збитків складено на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО (п.16.3.1 Договору страхування).

У зв`язку з настанням страхового випадку складено страхові акти за № 2010031-1 від 28.02.2020 та за №2010031-2 від 17.07.2020, в якому зазначені підстави для проведення страхової виплати, інформацію про страховий випадок та розмір страхового відшкодування у сумі 127 888,77 грн (а.с.43,44).

ПрАТ «СК «ВУСО» здійснив виплату страхового відшкодування шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 127 888,77 грн.

Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом № 2010031-1 від 28.02.2020 року, страховим актом № 2010031-2 від 17.07.2020 року та платіжними дорученнями № 6008 від 28.02.2020, № 5989 від 28.02.2020 та № 19393 від 17.07.2020 (а.с.43-46).

Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ, цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована в AT "СК "ІНГО" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1518456, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза - 700,00 грн (а.с.47).

Позивач ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до AT "СК "ІНГО" з заявою на виплату страхового відшкодування (заява за вих. № 1718/ від 03.03.2020 та заява за вих. №5309/9 від 22.07.2020 (а.с.48,49).

З копії довідки - підтвердження надходження коштів за вих. №7387 від 15.10.2020 ПрАТ «ВУСО» підтверджує, що 23.06.2020 на розрахунковий рахунок компанії надійшло 53 587,56 грн від АТ «СК «ІНГО» (призначення платежу: оплата страхового відшкодування а/м JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , дог.1518456 ВУСО СК ПрАТ ід.к.31650052 без ПДВ) та 03.09.2020 надійшло 11 278,57 грн (призначення платежу: оплата страхового відшкодування а/м JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , дог.1518456 ВУСО СК ПрАТ ід.к.31650052 без ПДВ (а.с.50).

Тобто загальний розмір відшкодування АТ «СК «ІНГО» становить 64 866,13 грн.

Визначення вартості страхового відшкодування за заявою ПрАТ «СК «ВУСО» у сумі 64 866,13 грн за Полісом AO/1518456 здійснено AT "СК "ІНГО" з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, що, як доводить позивач, відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів здійснило страхове відшкодування (а.с. 52-55).

Позивач зазначає, що оскільки сума понесених збитків (з урахуванням особливостей здійснення страхового відшкодування за Полісом, визначених ст. 29 Закону) в повному обсязі не була сплачена AT "СК "ІНГО", то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за Полісом та фактично завданих збитків, а саме 63022,64 грн (127888,77 грн (фактичний розмір шкоди) 64866,13 (виплата від АТ «СК «Інго») = 63 02264) підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач добровільно не відшкодував позивачу завданої шкоди, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 63 022,64 грн.

Водночас зазначає, що відомості, які підтверджували перебування відповідача у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 (третя особа/власник транспортного засобу, яким керував відповідач) та виконання ним службових обов`язків на час ДТП) відсутні.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим Договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із розрахунків, долучених позивачем до матеріалів справи, вартість матеріального збитку завданого автомобілю марки JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 становить 127 888,77 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 - винної особи в ДТП застрахована АТ «СК «ІНГО» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1518456, останньою з урахуванням особливостей здійснення страхового відшкодування за цим Полісом, визначених ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовано страховику потерпілої особи 64 866,13 грн.

З врахуванням наведеного, не відшкодованою залишилася сума в розмірі 63 022,64 грн.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, також стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «ВУСО» та власником застрахованого автомобіля JEEP CHEROKEE ОСОБА_3 , якому було завдано шкоду, у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, в сумі 127 888, 77 грн.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому 127 888,77 грн страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Відносини ж між страхувальником та його страховиком - АТ «СК «ІНГО» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик винної особи АТ СК «ІНГО» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Водночас у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно із вимогами пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

З огляду на наведене вище, обов`язком страховика заподіювача шкоди є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

У даному випадку позивачем, як страховиком потерпілої особи, пред`явлено вимогу до винуватця ДТП про відшкодування непогашеної частини його страховиком повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу пошкодженого транспортного засобу.

Відносини між відповідачем як водієм забезпечувального автомобіля та страховиком АТ "СК "ІНГО" регулюються умовами, визначеними у договорі (полісі) ОСЦПВВНТЗ, та правилами статті 29 Закону № 1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки АТ "СК "ІНГО" зобов`язано відшкодувати на користь ПАТ «Страхова компанія «Вусо» страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, а саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, то у ОСОБА_1 виник обов`язок з відшкодування різниці між фактично сплаченими коштами і страховою виплатою.

Таким чином, АТ «СК «ІНГО» як страховик транспортного засобу, яким керував відповідач, та з вини якого сталася ДТП, виконав покладений обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, шляхом виплати суми з урахуванням особливостей, визначених ст. 29 Закону, на відшкодування вартості пошкодженого автомобіля - позивачу.

Як встановлено, позивач скористався своїм правом щодо звернення до АТ СК «ІНГО», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля DAF д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричіпом НОМЕР_3 , із вимогою щодо виплати страхового відшкодування, яка виконана АТ СК «ІНГО» частково на суму 64 866,13 гривень.

Натомість, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У даному випадку позивач звернувся до суду саме до винуватця ДТП в частині, непокритій страховим відшкодуванням.

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто, якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 333/1050/15-ц).

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, він має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

За таких обставин, суд уважає, що доводи відповідача про те, що за вказаним позовом повинно відповідати АТ «СК «ІНГО» не знайшли свого доказового підтвердження та законного підґрунтя.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача різниці між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією, як з винної особи, на користь позивача 63022,64 грн. Вказане відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд уважає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами вартість відновлювального ремонту автомобіля марки JEEP CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , шкоду якому завдав ОСОБА_1 (відповідач) на суму 127 888, 77 грн, і яку частково відшкодувала страхова компанія застрахованого транспортного засобу, яким керував відповідач, на суму 64 866,13 грн.

Позивачем доведено, що після настання страхового випадку 05.02.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 становила 127 888, 77 грн.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у пункті 37.1 статті 37 цього Закону. Разом з тим, цією нормою не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі неузгодження страховиком та заявником (потерпілим) розміру страхового відшкодування.

Водночас, відповідач заперечуючи вартість відновлювального ремонту автомобіля марки JEEP CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 не надав жодних належних і допустимих доказів в підтвердження того, що така сума є значно меншою та/або може компенсуватися його страховою компанією в межах ліміту відповідальності страховика.

Встановлено, що вартість завданих збитків автомобілю марки JEEP CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 127 888,77 грн, вартість матеріальних збитків які виплачені АТ «СК «ІНГО» - 64 866,13 грн, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 63 022,64 гривень, як різниця між фактично сплаченими коштами і страховою виплатою.

Суд також уважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи у суді, належними, допустимими та достатніми доказами не знайшли свого підтвердженняобставини перебування відповідача у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 (третя особа/власник транспортного засобу, яким керував відповідач) та виконання ним службових обов`язків на час ДТП, тобто обставини, які слугували б для застосування ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

У пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Span" від 9 грудня 1994 р., визначено, що статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень та детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За викладених фактичних обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Керуючись ст.ст. 4,13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» відшкодування в розмірі 63022 (шістдесят три тисячі двадцять дві) гривні 64 копійки та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ВУСО", юридична адреса: 03150, м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, .

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Треті особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Акціонерне товариство «Страхова Компанія «ІНГО», юридична адреса: 01054, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська,33, .

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2023.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО