ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5079/23

Головуючий у першій інстанції Гридасова А. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1351/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (суддя Гридасова А.М.), постановлену у м.Носівка,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник адвокат Кулініч Андрій Петрович звернувся через систему «Електронний суд» до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Ніжинського міського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2023 року зазначену справу направлено за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2023 року вищевказаний позов визнано неподаним та повернуто позивачу.

Ухвала мотивована тим, що позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис позову та подання його до суду від імені та в інтересах позивача, оскільки ордер серії АІ№1438643 від 01 серпня 2023 року доданий до матеріалів справи не дає безумовного права на такі повноваження через не зазначення в ньому обсягу повноважень, а наявний договір про надання правової допомоги від 01 квітня 2022 року не містить відомостей про те, що адвокат Кулініч А.П. має право підпису в інтересах та від імені позивача ОСОБА_1 в позовній заяві, що, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову ґрунтується на неправильному застосуванні процесуального законодавства, оскільки ордер виданий відповідно до ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України 41 від 12 квітня 2019 року, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. В даному випадку не підлягають застосуванню висновки Верховного суду викладені в постанові від 18 жовтня 2018 року у справі 811/1507/18 та в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі 202/5348/18, оскільки правовідносини не є подібними, і на той час діяло інше положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України 36 від 17 грудня 2012 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до частин першої-третьої якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Отже, спеціальний закон, який визначає правила здійснення адвокатської діяльності регламентує подання на підтвердження повноважень адвоката не всіх документів, визначених пунктами частини другої статті 26 наведеного Закону, а лише один із запропонованих альтернатив, які підтвердять такі повноваження.

Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41(зі мінами), встановлено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Таким чином, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18).

Крім того, зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України).

Схожі за змістом правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 12 липня 2021 року у справі № 750/7902/20-ц, від 08 вересня 2023 року у справі 753/20125/21, які є релевантними для вирішення спірного процесуального питання.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник адвокат Кулініч А.П. звертаючись до суду з цим позовом на підтвердження своїх повноважень, окрім договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2022 року укладеного між ОСОБА_1 та АО «Лекс Легіон», додав до нього ордер серії АІ№1438643 від 01 серпня 2023 року виданий адвокатським об`єднанням: Лекс Легіон», який відповідає вимогам ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України 41 від 12 квітня 2019 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що представником позивача - адвокатом Кулініч А.П. не надано належних доказів на підтвердження своїх повноважень щодо представництва інтересів ОСОБА_1 , оскільки ним було надано суду на підтвердження своїх повноважень щодо представництва інтересів позивача документ, який передбачений частиною четвертою статті 62 ЦПК України.

Також є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що в ордері не зазначено обсяг повноважень представника, так як, ордер містить всі передбачені реквізити встановлені п.12 зазначеного Положення, в тому числі підтвердження про те, що «Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються».

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання суду І інстанції на позицію Верховного суду викладену в постанові від 18 жовтня 2018 року у справі 811/1507/18 та в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі 202/5348/18, оскільки висновки у цих справах, і у справі, яка переглядається, а також встановлені фактичні обставини справи, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову - обґрунтованими.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 258, 263, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2023 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: