Дата документу 08.11.2023 Справа № 322/203/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/203/23 Головуючий у 1 інстанції Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/1851/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що дізнався про існування оспорюваних договорів позики від 25.12.2009 та 01.02.2010 в рамках цивільної справи №322/911/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .. Позивач зазначав, що Відповідач ніколи не позичав йому грошові кошти і він ніколи не підписував договорів позики. За проханням Відповідача, він уклав з останнім (в дні які начебто були укладені договори позики) договори оренди належних йому на праві власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також надав нотаріально посвідчені довіреності на розпорядження земельними ділянками дружині відповідача ОСОБА_3 .

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з не обґрунтованості заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що 25.12.2009 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 бути її представником з питань управління належною йому, на підставі Державного акта на право приватної вланості на землю серії IV- ЗП №030307 земельної ділянки площею 7,23 га, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Довіреність видана терміном на двадцять років і дійсно до двадцять п`ятого грудня дві тисячі двадцять дев`ятого року без права передоручення повноважень іншим особам.

Довіреність підписана ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписана довірителем в присутності нотаріуса, особу ОСОБА_1 , встановлено, його дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №2265.

25.12.2009 між ОСОБА_2 (Позикодавецем) і ОСОБА_1 (Позичальником), укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав Позичальникові грошові кошти у сумі 18000 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором (пункт 1).

Грошові кошти, які є предметом цього договору передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього Договору (пункт 2).

Пунктом 12 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують, що:

- однаково розуміють природу цього правочину та його правові наслідки;

- договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;

- договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину;

- не обмежені в праві укладати правочини;

- вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково);

- не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню значення своїх дій;

- вільно володіють українською мовою;

- проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, визначених сторонами, та умов, які є обов`язковими, ними прочитаний, зрозумілий і схвалений.

У пункті 16 вказано, що цей договір складено та нотаріально посвідчено у трьох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса Моргунова О.В. Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, а інші виготовлені на спеціальних бланках, видаються Позикодавцю та Позичальнику.

Договір підписаний сторонами.

Також додатковим підписом ОСОБА_1 на даному договорі посвідчено той факт, що зобов`язання позикодавця по сплаті на його користь суми позики, встановленої пунктом 1 даного договору, виконано позикодавцем належним чином до підписання даного договору, а також ту обставину, що він не має претензій та зауважень до позикодавця, пов`язаних з розрахунком по даному договору.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписаний сторонами в його присутності, особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №2266.

01.02.2010 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 бути її представником з питань виготовлення, отримання та реєстрації Державного акту на право власності на належну йому земельну ділянку площею 7,23 га (кадастровий номер :10:006:0016), що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, у відповідних уповноважених на те органах, а також здійснювати управління цією земельною ділянкою.

Довіреність видана терміном на двадцять років і дійсна до першого лютого дві тисячі тридцятого року без права передоручення повноважень іншим особам.

Довіреність підписана ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписана довірителем в присутності нотаріуса, особу ОСОБА_1 , встановлено, його дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №98.

01.02.2010 між ОСОБА_2 (Позикодавецем) і ОСОБА_1 (Позичальником), укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав Позичальникові грошові кошти у сумі 18000 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором (пункт 1).

Грошові кошти, які є предметом цього договору передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього Договору (пункт 2).

Пунктом 12 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують, що:

- однаково розуміють природу цього правочину та його правові наслідки;

- договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;

- договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину;

- не обмежені в праві укладати правочини;

- вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково);

- не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню значення своїх дій;

- вільно володіють українською мовою;

- проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, визначених сторонами, та умов, які є обов`язковими, ними прочитаний, зрозумілий і схвалений.

У пункті 16 вказано, що цей договір складено та нотаріально посвідчено у трьох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса Моргунова О.В. Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, а інші виготовлені на спеціальних бланках, видаються Позикодавцю та Позичальнику.

Договір підписаний сторонами.

Також додатковим підписом ОСОБА_1 на даному договорі посвідчено той факт, що зобов`язання позикодавця по сплаті на його користь суми позики, встановленої пунктом 1 даного договору, виконано позикодавцем належним чином до підписання даного договору, а також ту обставину, що він не має претензій та зауважень до позикодавця, пов`язаних з розрахунком по даному договору.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписаний сторонами в його присутності, особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №99.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграфом 2 глави 16 (Правочини) розділу IV ЦК України визначені правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, серед яких зокрема наявні такі положення як: ст.225 ЦК України - правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; ст.230 ЦК України - правові наслідки вчинення правочину під впливом обману; ст.234 ЦК України - правові наслідки фіктивного правочину; ст.235 ЦК України - правові наслідки удаваного правочину.

Згідно з ч.1 ст.215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6)).

Як підставу позовної заяви позивач посилався на положення ст.235 ЦПК України (удаваний правочин), а також опосередковано на те, що ним не підписувався договори позики і що його ввели в оману під час укладання договорів оренди земельної ділянки.

Відповідно до положень ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ч.1). Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч.2).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками, викладеними Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 14.02.2022 у справі №346/2238/15-ц тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що: удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний "маскувати" волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Зі змісту позовної заяви достеменно встановити який(і) саме правочин(и) сторони приховали уклавши оспорювані договори, встановити не можливо. Також з доводів позовної заяви не випливає, що сторони уклавши договори позики діяли умисно, навпаки у позові було вказано, що позивач згадані договори не підписував взагалі і відповідач ніколи не позичав йому грошові кошти.

У позовній заяві йшлося про те, що відповідач ввів позивача в оману при укладанні договорів оренди землі отримавши від нього довіреності на його дружину на фактичне розпорядження земельними ділянками, водночас питання щодо оренди земельних ділянок не є предметом розгляду цієї справи.

Доводи про те, що відповідач не позичав позивачу грошові кошти спростовуються наявністю згаданих договорів, а доводи що оспорювані договори не підписувалась ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів, які б свідчили на протилежне не надано, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявлялось, доказів які б свідчили про фальсифікацію договорів нотаріусом також не надано.

Доводи представника позивача надані в судовому засіданні в контексті того, що ОСОБА_1 під час підписання договорів міг не усвідомлювати значення своїх дій (фактична підстава визначена ст.225 ЦК України) суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи не були вказані у заяві по суті справи. Як вже зазначалося підстави позову, відповідно до ст.49 ЦПК України, стороною позивача не змінювались.

Суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що обставини, на які посилалася позивач і його представник в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд визнав позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: