Провадження № 2/679/438/2023
Справа № 679/1237/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нестерук К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Романова Наталія Іванівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позову зазначається, що у січні 2004 року батьку позивача ОСОБА_4 працівнику ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК Енергоатом» була виділена квартира за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю, що складалася з його дружини ОСОБА_2 та двох доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (позивача).

У подальшому ця квартира була приватизована і сторони у справі стали її співвласниками. Реєстрація їх права спільної сумісної власності на нерухоме майно була проведена 12.03.2007.

Позивач не проживає у вказаній квартирі з 2010 року спочатку у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі, а з 26.05.2013 у зв`язку з реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6 , під час якої позивач взяла собі прізвище чоловіка.

Після одруження позивача між нею та її батьками почали виникати непорозуміння через те, що вона не брала участі в утриманні квартири та поточних ремонтах, а також не сплачувала житлово-комунальні послуги. Оскільки позивач фактично не користувалася квартирою та не мала доступу до неї, вона неодноразово пропонувала батькам та сестрі сплатити їй грошову компенсацію за належну їй частку у квартирі, позаяк ця квартира розташована у багатоповерховому будинку і не може бути розділена на дві ізольовані квартири із виділенням в натурі належній позивачу частці у спільній сумісній власності. Проте сестра позивача ОСОБА_3 не виявляла бажання збільшувати свою частку у квартирі, позаяк сама у квартирі не проживала і не планувала жити в майбутньому. Батьки висловлювали бажання залишити квартиру собі та обіцяли вирішити це питання. Проте, оскільки батьки не вчиняли реальних дій, спрямованих на врегулювання цього питання, між позивачем та батьками виникли напружені стосунки, оскільки ОСОБА_1 зі своєю сім`єю проживала в іншому місті, де в них не було власного житла. Переїздити у м. Нетішин позивач із чоловіком не збиралася, тому планувала використати отриману грошову компенсацію на придбання окремого житла для своєї сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер. За час, що минув зі смерті батька, стосунки між сторонами не поліпшилися, а питання щодо припинення права власності позивача на квартиру зі сплатою грошової компенсації залишилося невирішеним.

Відповідачі користуються квартирою, частка в якій належить ОСОБА_1 , у той час як сама позивач зі своєю сім`єю вимушена погашати кредит, взятий на придбання житла, а придбане житло передати в іпотеку. Якби вона отримала грошову компенсацію, її сім`я не втрачала би кошти на сплаті відсотків за користування кредитними кошами та страхуванні предмету іпотеки.

З огляду на це позивач просила суд: 1) визначити, що частки співвласників квартиру за адресою: АДРЕСА_1 є рівними; 2) припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну позивачу 1/4 частину у вказаній квартирі у розмірі 300000 грн; 4) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири, що належала ОСОБА_1 , припинивши право власності позивача на 1/4 частину цієї квартири.

16.10.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 19).

30.10.2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнала позов, зазначивши, що ОСОБА_1 є її донькою і дійсно не проживає у квартирі, яку свого часу отримав чоловік відповідача на сім`ю, з того часу, як виїхала на навчання. Жодної участі в утриманні квартири позивач не бере, фактично самоусунувшись від виконання обов`язків співвласника. За життя батька позивач не висловлювала бажання користуватися квартирою пропозицій про сплату конкретної суми грошової компенсації за квартиру від неї не надходило. Якби таке конкретне питання було нею порушено, відповідач із чоловіком погодились би на сплату їй коштів, оскільки вони готувалися до такої розмови з донькою, бо хотіли відновлення родинних стосунків. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік відповідача помер. Оскільки відносини між відповідачем та донькою залишаються складними і вона заявила вимоги про конкретну реальну суму грошової компенсації, ОСОБА_2 визнає позов повністю. Якщо старша донька відповідача ОСОБА_7 не виявить бажання частково взяти участь у сплаті грошової компенсації, відповідач погоджується на сплату такої компенсації безпосередньо позивачу у заявленому розмірі та визнання за відповідачем права власності на частку у квартирі, що їй належить (а.с. 28).

03.11.2023 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнала позов, зазначивши, що заявляти зустрічний позов вона не бажає, претензій щодо частки у квартирі, право власності на яку просить припинити її сестра ОСОБА_8 вона не має. Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про сплату грошової компенсації в розмірі 300000 грн та визнання за ОСОБА_2 права власності на частку у квартирі, що належить позивачу, вона не може визнати чи заперечити, оскільки ці вимоги заявлені до іншого відповідача, у той час як ОСОБА_3 особисто не має коштів на сплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належну їй частку у квартирі, тому збільшувати свою частку у квартирі ОСОБА_3 не бажає. Позов у частині припинення права спільної сумісної власності та визначення часток співвласників у квартиріза адресою: АДРЕСА_1 щодо належності 1/4 частини кожному зі співвласників (та зокрема кожній зі сторін) вона визнає (а.с. 31).

07.11.2023 судом із власної ініціативи були витребувані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі. Крім того, представник просила не стягувати з відповідачів судові витрати позивача на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких наводився у позові.

Відповідачі у підготовче засідання також не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином, у наданій заяві та відзивах просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та членам його сім`ї, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 07.02.2007 належить квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18065782 від 12.03.2008 та витягом (відповіддю) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 309799 від 07.11.2023 (а.с. 6, 7, 40).

26.05.2013 позивач у справі ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_6 , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка (а.с. 8, 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер (а.с. 38).

Отже, на час смерті батька позивача сторони у справі, а також померлий ОСОБА_4 були спільними сумісними власниками зазначеної квартири.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вирішуючи питання про припинення спільної сумісної власності, на чому наполягала позивач і проти чого також не заперечували відповідачі, суд констатує, що сторонами не заявлялося про відступ від рівності часток. Навпаки, позивач просила суд визначити, що на час смерті ОСОБА_4 частка кожного із чотирьох спільних сумісних співвласників складала 1/4 частину квартири, і відповідачі у наданих письмових заявах на адресу суду із цим погодилися. Таким чином, на час смерті батька позивача сторони у справі були співвласниками зазначеної квартири у рівних частках, а отже частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на цю квартиру становить 1/4 частину.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦПК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Квартира є неподільною річчю і її частина не може бути виділена в натурі. Водночас відповідач ОСОБА_2 у наданих на адресу суду відзиві на позов та письмовій заяві висловила згоду виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у визначеному позивачем розмірі за частку останньої у квартирі, співвласниками якої є сторони.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідачі надали суду письмові заяви, в яких безумовно визнали позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачами позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовн повністю, а саме: 1)припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визначити, що частка кожного зі співвласників (зокрема і позивача) на час смерті ОСОБА_4 у цій квартирі складала 1/4 частину; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 300000 грн за належну позивачу 1/4 частину у цій квартири; 3) припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину вказаної квартири із дня отримання нею грошової компенсації у розмірі 300000 (трьохсот тисяч) гривень та визнати за ОСОБА_2 право власності на цю частину квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Понесення позивачем судових витрат зі судового збору у загальному розмірі 4073,60 грн підтверджується квитанціями від 04.10.2023 та 12.10.2023 (а.с. 1, 18).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 2036,80 грн, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору (що також складає 2036,80 грн) стягнути на її користь з відповідачів у рівних частинах по 1018,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації задовольнити повністю.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визначити, що частка кожного зі співвласників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час смерті останнього складала 1/4 частину квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості належної позивачу 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 300000 (трьохсот тисяч) гривень.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 із дня отримання нею грошової компенсації вартості своєї частки у розмірі 300000 (трьохсот тисяч) гривень та визнати за ОСОБА_2 право власності на відповідну частину вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1018,40 грн (однієї тисячі вісімнадцяти гривень сорока копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1018,40 грн (однієї тисячі вісімнадцяти гривень сорока копійок).

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 17 від 04.10.2023, у розмірі 2036,80 грн (двох тисяч тридцяти шести гривень вісімдесяти копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Представник позивача: адвокат Романова Наталія Іванівна (адреса місця роботи: АДРЕСА_3 ).

Відповідач-1: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач-2: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Г. Безкровний