Дата документу 09.11.2023 Справа № 337/2571/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/2571/23Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.А.
Пр. № 22-ц/807/1836/23Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (надалі - ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я

ВСТАНОВИВ:

17.05.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с.1-5), в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 65000,00 грн. та судові витрати на правову допомогу в зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він з 1993р. по 2022р. працював у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 22.07.2022р. він звільнився з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, наразі не працює. Під час роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача він отримав ряд професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотоксичний бронхіт другою стадії, емфізема легень другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим та синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періортрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.08.2022р., протокол №1317. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.09.2022р. (Форма П-4) визнано, що виявлені у нього хронічні професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи (28 років 09 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», перелік яких наведено в п.18 акту. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №155751від 05.12.2022р. йому встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №097447 від 05.12.2022р., ступінь втрати професійної працездатності складає 65%. Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, що призводить до хвилювань, депресивного стану. Він не має змоги вести звичайне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. На даний час він визнаний інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 65% і є значною, він є особою 52 років, більшу частину життя (28 років 09 місяців) працював за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, працювати за фахом за станом здоров`я фізично ніколи не зможе, через що у позивача змінився стан та якість життя, що завдає йому постійних моральних страждань. Крім того, має на утриманні перебуває неповнолітня дитину, 2011р.н.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мурашову Н.А. (а.с. 33).

Ухвалою суду першої інстанції від 18.05.2023р. (а.с. 35) відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2023 року (а.с. 108-112) позов позивача у цій справі задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 65000,00 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Стягнути з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь держави (рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 1073,60грн.

Позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 116-124) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову позивача у цій справі відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 136).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою сторони відповідача відкрито 07 вересня 2023 року (а.с. 151, з урахуванням ухвали про виправлення описки - а.с. 172), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 152, з урахуванням ухвали про виправлення описки а.с. 172).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому розмірі, є майновою вимогою.

Позивач через свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 157-166), в якому у тому числі просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які також за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, а також з урахуванням штату суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є … рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. ст.43 Конституції України, ст.2,153,173,237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, Законом України «Про охорону праці», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,259,263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.

Апеляційний суд погоджується із такими висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до ст. ст. 15 - 16 ЦК України, ст. ст. 4 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно із ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Зокрема, згідно з ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р. № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 06.10.1993 р. по 22.07.2022 р. перебував з відповідачем в трудових правовідносинах, працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду мартенівського цеху ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», звільнився за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. З 22.07.2022 р. по теперішній час позивач не працює (а.с. 10-13).

Згідно з медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.08.2022р., протокол №1317, ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання за діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень другою стадії (пилотоксичний бронхіт другою стадії, емфізема легень другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим та синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періортрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (Форма П-4), затвердженого 27.09.2022 р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (28 років 09 місяць), неякісного проведення медичного огляду в частині не проведення R - графії органів грудної клітини та аудіометрії, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів (п. 17). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів: - запиленість повітря робочої зони - кремнію діоксид крист, з вмістом пилу 2-10% - 20,94-47-76 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; - шкідливі хімічні речовини - заліза оксид 7,98-16,57 мг/м? при ГДК 6,0мг/м?; ангідрид хромовий 0,014мг/м? при ГДК 0,01мг/м?; ангідрид сірчистий 11,41мг/м? при ГДК 10,0мг/м?; -фізичне навантаження - перебування у нахиленому положенні під кутом понад 30%-41,0% при ГДР до 25% зміни; перебування у вимушеному положенні 36,5%-39,4% при ГДР 0% зміни; перебування у незручній/фіксованій робочій позі 41,0% при ГДР до 25% зміни; вимушені нахили тулуба 137-137 раз за зміну при ГДР 51-100 раз за зміну; -виробничий шум: 94,1-96,4 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А» (а.с. 16-21).

Згідно з Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженою 29.07.2022 р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 , 1971 р.н., має загальний стаж 33 роки 00 місяців 00 днів. На посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування цеху має стаж роботи 28 років 09 місяць 17 днів. Робота електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування підпадає під вплив шкідливих факторів, кількісна характеристика яких наведена в п.9. Час дії шкідливих виробничих факторів 82-93% тривалості зміни, інфрачервоного випромінювання 51-75% тривалості зміни. Умови та характер праці відносяться до 3 ступеню ІІІ класу (особливо шкідливі, особливо важкі), що відповідає критеріям Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення (а.с. 22-26).

Згідно з довідками МСЕК від 05.12.2022р. позивачу ОСОБА_1 первинно встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 65%, протипоказана важка фізична праця, рекомендовано «Д» нагляд сімейного лікаря, профпатолога, пульманолога, невролога, лора, амбулаторне та стаціональне лікування, санітарно-курортне лікування, як інвалід потребує певних реабілітаційних заходів (арк.27).

Відповідно до особової карти № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за час роботи на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» отримував спецодягу, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту (а.с. 69).

Згідно з медичними довідками про проходження періодичного медичного огляду за 2012-2021 р. ОСОБА_1 визнавався придатним для роботи за професією електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (а.с. 72-74).

Відповідно до заключних актів за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2020-2022 рр. ОСОБА_1 не включений до переліку осіб, які підлягали дообстеженню, у яких було виявлено загальні захворювання, які потребували переведення на іншу роботу за станом здоров`я, які направлявся на амбулаторне, стаціонарне або санаторно-курортне лікування (в.с. 74 зворот-85).

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

Відповідно до ст.ст. 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд першої інстанції правильно вважав встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 під час тривалого виконання роботи електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на підприємстві відповідача (28 років 09 міс.) через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 05.12.2022 р. встановлена третя група інвалідності безстроково зі стійкою втратою професійної працездатності 65%.

Також суд першої інстанції вірно вважав встановленим та доведеним спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».

Відповідачем факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на його підприємстві не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відповідачем не оскаржувався та недійсним не визнавався.

Твердження представника відповідача про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, добровільно погодився на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, фактично приховував погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд обґрунтовано відхилив.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Здійснення підприємством компенсаційних заходів, які не усунули впливу негативних факторів, не спростовують факту впливу негативних факторів на робітника і не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Те, що виявлені у позивача захворювання є професійними, встановлено за висновком спеціалізованого медичного закладу у серпні 2022 р., після звільнення позивача з підприємства відповідача. Інвалідом третьої групи із встановленням 60% стійкої втрати працездатності позивач визнаний 15.12.2022 р. Саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При цьому, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені в п.4.1 рішення від 27.01.2004р. справа №1-рп/2004, суд обґрунтовано вважав, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення стійкої втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Крім того, обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань - легень, радикуліт, остеоартроз та періартроз суглобів, зниження слуху, відчуває фізичний біль, слабкість, обмеженість рухів, швидку втому, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під постійним спостереженням лікарів, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, не може виконувати тяжкий фізичний труд, визнаний непрацездатним, у зв`язку з чим не може утримувати свою родину, зокрема, неповнолітню доньку, 2011р.н. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд першої інстанції правильно вважав безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховував характер порушення прав позивача ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 52-х років визнаний інвалідом 3 групи з втратою 65% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб утримувати свою родину, зокрема, неповнолітню доньку, він постійно перебуває під спостереженням лікарів, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на правильну думку суду першої інстанції свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції також правомірно виходив з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції дійшов у цій справі правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 65000,00 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» є такими, що дублюють доводи його заперечень проти позовної заяви позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною та правильною.

Визначений судом першої інстанції загальний розмір моральної шкоди позивачає доведеним з боку позивача, розумним та справедливим.

Суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, підлягають оподаткуванню, крім сум, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податків унаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідач ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Судова практика, додана апелянтом до його апеляційної скарги у цій справі, (а.с. 129-134), іншого суду в іншій справі за участю інших учасників справи, не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи апеляційним судом.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді:

- судового збору у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач у цій справі був звільнений в силу вимог закону,

- та документально підтверджених понесених витрат позивача на професійно правничу допомогу

(вивчення первісних матеріалів та юридична консультація - 2000,00 грн., складання позову - 3000,00 грн., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 13.06.2023 р. - 2000,00 грн., вивчення відзиву на позовну заяву - 1000,00 грн., складання відповіді на відзив на позов - 2000,00 грн., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 13.06.2023 р., 05.07.2023 р. по 2000,00 грн. за засідання, усього 12000,00 грн., ордер адвоката а.с. 48, договір про надання правової допомоги б/н від 15.05.2023 р., ордером серії АР №1124179 від 15.05.2023 р. (а,с.50), квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 06.06.2023 р. на суму 7000,00 грн. (а.с. 49), акт приймання виконаних робіт/послуг №1 від 06.06.2023 р. на суму 7000,00 грн. (а.с.49 зворот), квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 25.06.2023 р. на суму 5000,00 грн. (а.с. 94 зворот), акт приймання виконаних робіт/послуг №2 від 25.06.2023 р. на суму 5000,00 грн. (а.с.94)

у зменшеному розмірі 6000,00 грн., з урахуванням заяви відповідача у суді першої інстанції про їх завищеність, а також з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України (складності цієї справи, яка є малозначною, нескладною, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, а також ціною позову), а також критерію розумності та справедливості.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. 1 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом; проте, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені (заява сторони позивача у відзиві на апеляційну скаргу відповідача у цій справі а.с. 102, ордер адвоката - а.с. 163, підписаний без зауважень акт від 08.09.2023 року між адвокатом та позивачем виконаних робіт/послуг № 3 за договором про надання правової допомоги від 15.05.2023 року а.с. 50 на загальну суму 3000,00 грн.: з яких 1500,00 грн. ознайомлення/вивчення апеляційної скарги відповідача 1500,00 грн. - складання відзиву на цю апеляційну скаргу відповідача а.с.165, квитанція до прибуткового касового ордеру № 3 від 08.09.2023 року на суму сплати позивачем на користь адвоката 3000,00 грн. а.с. 164) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, але з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України у зменшеному розмірі 1500,00 грн., з урахуванням складності цієї справи (малозначна), яка розглядалась апеляційним судом без проведення судового засідання, в якій представник позивача з апеляційною скаргою відповідача знайомився в «Електронному суді» і відзив подавав також через «Електронний суд» (а.с.157-166).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.11.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.