Справа № 490/1127/23
н/п 2-о/490/117/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Постолатій К,О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , у якій представник просить суд ухвалити рішення, яким:

встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рим. Італійської Республіки, правовстановлюючого документа, а саме договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу , Філіпенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №6409 від 06.12.2004 року;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом першої черги, після смерті рідної матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та третьої особи, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько ОСОБА_6 ; мати ОСОБА_5 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2005 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано безвісті відсутнім.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , наявної у матеріалах справи, мати позивача ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Миколаєві. Станом на 21 вересня 2010 року її місце поживання було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

З картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_5 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до скороченого витягу з актового запису про смерть відділу реєстрації актів цивільного стану Демографічної служби м. Рим (Італія) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Рим Італія.

Позивач як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері звернувся до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за якою заведено спадкову справу № 359/2021 року після смерті ОСОБА_5 .

Постановою Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2022 року № 112 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 з огляду на те, що у скороченому витязі про смерть вказано ОСОБА_7 , а у договорі дарування від 06 грудня 2004 року (який є правовстановлюючим документом) вказано ОСОБА_5 . У свідоцтві про народження спадкоємця (позивача) також вказано по батькові спадкодавця.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог щодо належності правоустановлюючого документа ОСОБА_4 , то суд зазначає таке.

Як роз`яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2 ), яка проживає по АДРЕСА_3 , отримала у дар квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно власником цієї квартири є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 . Підстава набуття права власності означений договір дарування.

Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факт належності договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 06 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. матері позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , за позивачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до часини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наведеного слідує, що син ОСОБА_1 на час смерті його матері ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів відмови його від прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Відтак, ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після її смерті ( ОСОБА_5 ) на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами статті 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено частиною першою статті 1269 ЦК України.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України).

Наявними у справі матеріалами підтверджується, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Доказів наявності інших спадкоємців першої черги матеріали справи не містять.

Тому з огляду на те, що позивач отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , то позовні вимоги про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір сплачено за подачу позову до суду.

Керуючись статтями 264-268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Рим, Італійської Республіки, договору дарування від 06 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6409.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Рим, Італійська Республіка.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох