ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7635/23 Справа № 203/4268/22 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Попенко Ю.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення суми в порядку регресу , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми в порядку регресу.

В обгрунтування позову страхова компанія зазначила, що 07.09.2020 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір добровільного страхування УБ 1491372 відповідно до вимог Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. За полісом забезпеченим є транспортний засіб Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 .

23 серпня 2021 року о 13.35 год. за адресою: м. Дніпро, провул. Феодосія Макаревського, в районі будинку № 1, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Асurа МDХ» НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Kodiaq, НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеному транспортному засобу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу.

25.08.2021 року до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування звернувся власник пошкодженого транспортного засобу Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . Розрахунок страхового відшкодування виконаний ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі рахунку № від 26.08.2021 р., наданого ПП "Автоінтерсервіс".

На підставі протоколу огляду, ремонтної калькуляції, рахунку складено страховий акт № СТО-21-59238/1 від 07.09.2021 р., страхове відшкодування у розмірі 33001,60 грн. виплачено на користь ПП "Автоінтерсервіс" в рахунок ремонту пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 .

Після направлення регресної вимоги за вих. № 0490-06-32/17 ОСОБА_1 останній добровільно сплатив 18 818,00 грн. згідно платіжного доручення від 03.02.2022 р.

Сума в розмірі 14 183,60 грн. залишилася несплаченою, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення суми в порядку регресу.

Із указаним рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Так, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач вимоги ПАТ НАСК ОРАНТА визнав, у звязку з чим добровільно сплатив 18 818 грн, а висловив незгоду лише з заміною бампера пошкодженого автомобіля. Однак, відсутність підстав для заміни бампера та можливість ремонту старого бампера не встановлена. Натомість, ПП Автоінтерсервіс у м.Дніпро, яке є офіційним представником марки Skoda в Україні, надало рахунок на оплату ремонту пошкодженого автомобіля саме із заміною бампера, пояснивши, що ремонт є неможливим.

Також апелянт зауважив про те, що правовідносини між сторонами у справі виникли у звязку з захистом прав позивача, як страховика, у зобовязанні, яке виникло з договору добровільного страхування транспортного засобу до особи, відповідальної за заподіяний збиток та регулюються ст. 27 ЗУ Про страхування, ч. 1 ст. 993 та ст.1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як передбачено п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи: про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Як вбачається з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що за договором добровільного страхування транспортного засобу 100-37 №УБ- 1491372, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «Оранта» 07.09.2020 р., забезпеченим є транспортний засіб Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 , у тому числі на випадок (страховий ризик) - пошкодження, строк дії договору з 08.09.2000 р. по 07.09.2021 р. (а.с. 37-41).

Вигоднобувачем за цим договором є ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 34). Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 23 серпня 2021 року о 13 годині 35 хвилин, за адресою: м. Дніпро, по провулку Феодосія Макаревського, в районі будинку № 1, керуючи автомобілем «Acura MDX», д/н НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Kodiaq», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Відповідно до протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 26.08.2021 р., експертом з боку страховика (представником позивача) встановлено наступні пошкодження транспортного засобу марки Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 : решітка радіатору пошкоджена; центральна решітка в передньому бампері деформована; облицювання переднього бамперу деформація; наповнювач переднього бамперу зламаний (а.с. 36).

Згідно з актом виконаних робіт № 75404 від 27.09.2021 року, який складений ПП «Автоінтерсервіс», ремонтні роботи по відновленню автомобіля ОСОБА_2 внаслідок ДТП становить 33001,60 грн. (а.с.44)

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № СТО-21-59238/1 НАСК Оранта затвердила суму страхового відшкодування у розмірі 33001,60 грн. (а.с. 42 звор.) на рахунок ПП «Автоінтерсервіс» (а.с. 44).

Згідно з платіжним дорученням, 03.02.2022 р. ОСОБА_1 сплатив на користь ПАТ «НАСК «Оранта» 18 818 грн - відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 43).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано докази про сплату ним, як страховиком, на користь ремонтного підприємства ПП «Автоінтерсервіс» вартості відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 33 001,60 грн. Тобто позивачем не доведено виникнення у нього права вимоги в порядку регресу до відповідача, як особи відповідальної за заподіяний збиток, в розмірі 14 183,60 грн., адже таке право (право вимоги) переходить до страховика від особи, відповідальної за заподіяний збиток, в межах фактичних затрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи встановлено, що страховою компанією було здійснено розрахунок страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 , автомобіль якого зазнав механічних ушкоджень у ДТП, у розмірі 33 001,60 грн.

Зазначена сума затверджена також і в страховому акті № СТО-21-59238/1. У цьому ж акті зазначені всі реквізити ПП Автоінтерсервіс для перерахування коштів за відновлювальний ремонт автомобіля Привала В.О.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів перерахування ПП Автоінтерсервіс суми страхового відшкодування у розмірі 33 001,60 грн спростовуються перерахуванням відповідачем на рахунок страхової компанії 18 818 грн, що свідчить про визнання ним факту сплати НАСК Оранта на користь ПП Автоінтерсервіс 33 001,60 грн, а також платіжним дорученням, яке апелянт додав до апеляційної скарги, на суму 33001,60 грн. Колегія суддів приймає зазначене платіжне доручення як доказ з урахуванням того, що суд першої інстанції розглядав справу у порядку спрощеного позовного провадження без присутності представника позивача, а крім того, апеляційним судом у сукупності надається оцінка всім доказам, наданим сторонами у справі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Що стосується незгоди відповідача з позовними вимогами з підстав відсутності необхідності заміни бамбера на автомобілі ОСОБА_2 , а не його ремонту, загальна вартість чого становить 14183,60 грн, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якими передбачено, що ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5458,20 грн. (2481 грн -судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, та 2977,20 грн розмір судового збору, який слід було сплатити при зверненні з апеляційною скаргою (2481 х 150% х 0,8 (коефіцієнт за ч.3 ст.4 ЗУ Про судовий збір).

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 серпня 2023 року, оскільки додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у cправі № 922/3289/21.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2023 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 серпня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення суми в порядку регресу задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () в порядку регресу недоотриману суму у розмірі 14 183 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () судовий збір у сумі 5458 (пять тисяч чотириста пятдесят вісім) грн 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида