КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9515/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року місто Київ

справа №365/474/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хижного Р.В., повний текст рішення складено 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив:

визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до Згурівської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що він та ОСОБА_5 постійно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2010 року по день смерті ОСОБА_5 .

Вказував, що 27 серпня 2021 року він отримав від Згурівської районної державної нотаріальної контори повідомлення №1139/02-14 від 14 серпня 2021 року, в якому було повідомлено про те, що він є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , все своє майно ОСОБА_5 заповідала йому.

Зазначав, що оскільки він не був обізнаний із змістом вказаного заповіту, він не подавав заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини.

Посилався на те, що він не включався до кола спадкоємців за законом жодної черги, оскільки не перебував у зареєстрованому шлюбі зі спадкоємцем, а строк спільного проживання однією сім'єю із спадкодавцем до часу відкриття спадщини, не давав йому права на спадкування за законом.

Вказував, що причиною пропуску строку подання заяви для прийняття спадщини є необізнаність позивача про складання спадкодавцем ОСОБА_5 заповіту на його ім`я, що є поважною причиною пропуску такого строку.

Позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року залучено до участі в справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 .

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 задоволено.

Визначено ОСОБА_3 , як правонаступнику ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до Згурівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог, посилалася на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, в тому числі і щодо того, що ОСОБА_4 не міг усвідомлювати зміст заповіту, він не мав оригіналу свідоцтва про смерть, адже матеріали справи таких даних не містять, а суд першої інстанції грунтує рішення не на доказах, а на припущеннях.

Вказувала, що покази свідка секретаря Турівської сільської ради ОСОБА_6 , повністю спростовують твердження сторони позивача, при цьому вони є послідовними та передають дійсні обставини подій та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 був обізнаний про складання заповіту на його ім'я.

Зазначала, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2007 по 2014 роки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина понад п`ять років та відповідно, останній після смерті ОСОБА_5 , мав можливість та право подати у встановленні законом строки, заяву про прийняття спадщини за законом, проте не здійснив вказаних дій та не скористався своїм правом.

Посилалась на те, що у матеріалах справи не міститься інформація щодо того, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса у зв`язку з тим, що не мав оригіналу свідоцтва про смерть, проте суд першої інстанції послався на вказані обставини в оскаржуваному рішенні.

Вказувала, що висновки суду першої інстанції щодо того, що з часу складення заповіту і до моменту смерті ОСОБА_5 минуло півтора роки, а отже ОСОБА_4 міг припускати, що остання змінила заповіт чи скласти інший заповіт, не ґрунтуються на матеріалах справи, не підтвердженні жодними доказами і сторони не висловлювались з даного приводу.

Зазначала, що в оскаржуваному рішенні суд прийшов до хибного висновку, про те, що присутність ОСОБА_4 під час складення заповіту ОСОБА_5 у 2013 році не може свідчити про те, що він однозначно не міг усвідомлювати зміст цього заповіту.

Посилалась на те, що місце проживання та місце роботи позивача нотаріусу було невідоме, у заповіті відсутні будь-які ідентифікуючі дані ОСОБА_4 . При цьому, на нотаріуса не покладено обов`язок, а тільки право щодо повідомлення у пресі.

Також, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є аналогічними доводам апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2

29 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому останній вказував, що апеляційні скарги є необґрунтованими, а їх доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у відсутність сторони відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 з поважних причин.

Колегія суддів не погоджується зтаким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт згідно якого остання все своє майно належне їй на день смерті заповіла ОСОБА_4 . Вказаний заповіт посвідчений секретарем Турівської сільської ради Згурівського району Київської області ОСОБА_6 07 травня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №15.

07 жовтня 2014 року ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2014 року.

25 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , яка є онукою померлої ОСОБА_5 , подала до Згурівської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом.

25 жовтня 2014 року аналогічну заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 подала інша онука померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_10

Згурівською державною нотаріальною конторою Київської області 25 жовтня 2014 року було заведено спадкову справу №237/2013 до майна померлої ОСОБА_5

14 серпня 2021 року державний нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори Саркісян О.М. надіслав ОСОБА_4 повідомлення щодо складеного на його ім`я заповіту та повідомив що якщо у місячний строк з дня отримання цього повідомлення останній не направить на адресу нотаріальної контори копію позовної заяви про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (із відміткою суду про прийняття заяви), то спадщина буде оформлена на спадкоємців за законом.

Відповідно до трекінгу з офіційного сайту ПАТ «Укрошта», вказане повідомлення було отримано ОСОБА_4 27 серпня 2021 року.

21 вересня 2021 року ОСОБА_4 було подано до Згурівського районного суду Київської області дану позовну заяву про визначення йому додаткового строку для подання до Згурівської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Спадкоємцем за заповітом померлого, який прийняв спадщину є ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкоємцем.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 ст.1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанова Верховного Суду від 28 жовтня 2022 року у справі №361/1699/20-ц).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставупропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що він не був обізнаний із складенням заповіту ОСОБА_5 , згідно якого остання заповіла йому все майно, а нотаріус не повідомив його у строк для прийняття спадщини про відкриття спадщини, тому він не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено із пояснень сторін, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати відповідачів ОСОБА_11 , яка проживала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах. Після її смерті ОСОБА_4 переїхав проживати до матері померлої ОСОБА_12 - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 щоб її доглядати.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_5 у зв'язку з перенесеним інсультом спаралізувало, внаслідок чого вона перестала рухатися. Враховуючи необхідність цілодобового догляду за останньою, в тому числі медичного, ОСОБА_5 була поміщена відповідачами 01 жовтня 2014 року на тимчасове проживання в стаціонарне відділення с. Турівка Згурівського територіального центру соціального обслуговування, де вже ІНФОРМАЦІЯ_1 і померла. Після смерті ОСОБА_5 та її поховання ОСОБА_4 повернувся проживати в с.Сухоліси Прилуцького району Чернігівської області.

Вказані обставини підтвердили також допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

У судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_5 07 травня 2013 року. Свідок пояснила, що вона проживає в селі Турівка Згурівського району Київської області із 1983 року. Починаючи з 2001 року працювала секретарем Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, наразі займає посаду діловода. В 2013 році вона посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_5 , яким вона заповідала все своє майно ОСОБА_4 , оскільки вказані повноваження були надані їй відповідним рішенням сесії Турівської сільської ради Згурівського району Київської області. Вказувала, що у 2013 році ОСОБА_4 звернувся до неї з приводу того, що ОСОБА_5 хоче скласти заповіт. Вона прибула за місцем проживання померлої ОСОБА_5 , поспілкувалася з нею (остання сказала, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_4 ), взяла її паспортні дані та поїхала в сільську раду. Після з`ясування всіх обставин, вона в приміщенні сільської ради підготувала текст заповіту та після цього з текстом заповіту, печаткою та Книгою реєстрації заповітів повернулась за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5 . В присутності спадкодавця та ОСОБА_4 , який на той момент перебував у будинку, вона вголос прочитала зміст заповіту, надала його на підпис ОСОБА_5 та провела його реєстрацію в Книзі реєстрації заповітів. Зазначала, що мито за посвідчення заповіту сплачував ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснила, що вона приходила до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки працювала на пошті та розносила пенсію. ОСОБА_4 їй розповідав, що баба - ОСОБА_5 все її майно переписала на нього.

А відтак, посилання позивача у позовній заяві на те, що він пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що він не був обізнаний про складення заповіту на його ім`я, спростовується показами ОСОБА_6 , яка посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_5 07 травня 2013 року.

ОСОБА_4 не було доведено ту обставину, що він не знав про існування заповіту, складеного ОСОБА_5 на його ім`я.

Таким чином, стороною позивача не було надано належних доказів на підтвердження існування поважних причин пропуску строку на подання заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , тобто таких причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення нотаріальних дій.

На вказане вище суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що присутність ОСОБА_4 під час складення заповіту ОСОБА_5 у 2013 році не може свідчити про те, що він однозначно міг усвідомлював зміст цього заповіту, оскільки юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Як вбачається з повідомлення Турівської сільської ради Згурівського району Київської області від 23 грудня 2015 року надісланого Згурівській державній нотаріальний конторі, в ньому зазначено, що 07 травня 2013 року було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_5 , відповідно до якого все своє майно остання заповіла ОСОБА_4 . Проте іншої інформації, зокрема адреси реєстрації, перебування чи місця роботи спадкоємця за заповітом вказано не було.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що ОСОБА_4 пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що нотаріус не повідомив його у строк для прийняття спадщини про відкриття спадщини, оскільки знаючи про заповіт ОСОБА_4 не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у визначені законом строки. А безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права інших спадкоємців.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

А відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь відповідачів судові витрати у розмірі по 1362 грн. на кожного.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: