Справа № 474/1311/23
Провадження № 2/474/178/23
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

08.11.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

05.10.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 26.06.2019р. та зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 909.

Ознайомившись із матеріалами справи вважаю, що остання підлягає направленню за підсудністю до належного суду, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_2 , громадянином Йорданського Хашемітського Королівства, та ОСОБА_1 , громадянкою України, зареєстровано 26.06.2019р. Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія підсудність застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, визначає Закон України Про міжнародне приватне право.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України, ст. 3 Закону України Про міжнародне приватне право чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, і якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Визначення поняття іноземний елемент наведено у п. 2 ч. першої статті 1 Закону України Про міжнародне приватне право.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України Про міжнародне приватне право, він визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Положеннями ст. ст. 60, 63 Закону України Про міжнародне приватне право встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ч. 1 ст. 16 Закону України Про міжнародне приватне право).

У відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України Про міжнародне приватне право підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено частиною другою статті 75 Закону України Про міжнародне приватне право, а також п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (принцип lis alibi pendens).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Окрім того, ст. 77 Закону України Про міжнародне приватне право визначено також випадки виключної підсудності спорів із іноземним елементом судам України.

Таким чином, суд, отримавши позов з вимогою до фізичної особи про розірвання шлюбу, повинен перш за все визначити, чи підсудна справа за участю іноземної особи судам України на підставі норм ЦПК України, Закону України Про міжнародне приватне право (зокрема, ст.ст. 76, 77 цього Закону) та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені Законом України Про міжнародне приватне право, застосовуються правила цього міжнародного договору (ст. 3 Закону України Про міжнародне приватне право).

Питання правовідносин між Україною і Йорданським Хашимітським Королівством у цивільних справах врегульовані Договором між Україною і Йорданським Хашимітським Королівством про взаємну правову допомогу у цивільних справах, який ратифіковано Законом № 861-ІХ від 02.09.2020р.

Статтею 1 цього договору визначено, що громадяни будь-якої зі Сторін договору мають право на такий самий правовий захист на території іншої Сторони відповідно до її законодавства щодо своїх прав та інтересів, як і громадяни цієї Сторони. Громадяни будь-якої зі Сторін на території іншої Сторони відповідно до її законодавства мають право на доступ до судів та інших компетентних органів для подачі позовів та захисту своїх прав та інтересів щодо цивільних справ на тих самих умовах, як і громадяни цієї Сторони.

У той же час, право вибору суду однієї з Договірних держав фактично належить тому з подружжя, хто першим (раніше за іншого з подружжя) ініціював судовий процес щодо розлучення.

Такі особливості правил міжнародної підсудності справ про розірвання іноземного шлюбу обумовлюють існування у міжнародному цивільному процесі явища, відомого як forum shopping. Цей термін означає суд, який є найбільш зручним для позивача. У європейській доктрині нерідко застосовується термін race to (a friendly) court(дослівно: змагання за (найбільш дружній) суд).

Основою вибору позивачем найбільш зручного суду з вирішення справи про розірвання шлюбу є вирішення питання про те, суд якої держави забезпечить оптимальні умови для захисту його прав та законних інтересів, а отже, є найбільш сприятливим і зручним для розгляду його справи.

Приймаючи до уваги, що позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання в Україні, шлюб між сторонами укладено в Україні, в матеріалах справи відсутні докази порушення справи судом Йорданського Хашимітського Королівства, то особистим законом позивачки є право України, у зв`язку із цим у цьому випадку підлягає застосуванню законодавство України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, виключної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачка, звернувшись з позовом до відповідача, визначила підсудність даної справи Врадіївському районному суду Миколаївської області, вказавши останнім відомим місцем перебування відповідача адресу: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачкою, зазначено, що спільних дітей вона з відповідачем не має.

06.10.2023р. засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд, за запитом судді Врадіївського районного суду Сокола Ф.Г. у справі № 474/1311/23 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 260319 від 06.10.2023р. з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого за вказаними параметрами особу не знайдено.

09.10.2023р. за вих. № 474/1311/23/3763/23 судом направлено до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання, місця фактичного перебування та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, щодо відповідача.

27.10.2023р. за вх. № 5284 судом отримано відповідь Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, з якої слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим на території України не значиться.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення апеляційним судом з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає передачі на розгляд іншого суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься розгляд даної справи, а саме до Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31-32, 187, 259-263 ЦПК України, -

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (вул. Балківська, 33, м. Одеса Одеської області, індекс 65029).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Г. Сокол