РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2239/23

27 жовтня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

предстника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.02.2017 ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» їй, її чоловікові ОСОБА_4 , та їхньому сину ОСОБА_3 , було видано Свідоцтво про право власності, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Надвірна помер її чоловік ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом.

На час його смерті разом із ним у квартирі АДРЕСА_1 , проживали та були зареєстровані вона та їхній син ОСОБА_3 .

У встановлений 6-ти місячний термін вона, як спадкоємець ОСОБА_4 , звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на належну спадкодавцю 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Під час оформлення спадщини її син ОСОБА_3 відмовився від своєї частки в спадковому майні в її користь. Таким чином вона є спадкоємцем майна ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає.

Однак в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори Дмитрук С. було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказану квартиру, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири.

Враховуючи вище вказане, за життя її чоловіка ОСОБА_4 , кожному з них належала квартира в рівних частинах по 1/3, а тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири.

У зв`язку із тим, що квартира належала їм на праві спільної сумісної власності, і один із співвласників ОСОБА_4 помер, тому виділити частки самостійно за домовленістю співвласників стало неможливим, і дана обставина перешкоджає їй успадкувати частку на дану квартиру після смерті чоловіка.

Враховуючи вище вказане, змушена звертатися до суду з позовом про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно запис № 19120432 від 17.02.2017 про право власності її, її чоловіка ОСОБА_4 , та сина ОСОБА_3 , на об`єкт нерухомого майна № 240, а саме квартиру АДРЕСА_1 , та визнання права власності на 2/3 (1/3 частки, що належить їй згідно свідоцтва по праву, 1/3 частки в порядку спадкування) частини вказаної квартири.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та відповідача ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . Визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 ; Визнати за відповідачем ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить дану справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2023 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.07.1985 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 у Відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, та у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_6 на прізвище чоловіка ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються копією паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданого 08.12.2000 на ім`я ОСОБА_2 , копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 218228 від 30.07.2019, та копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 26.12.1995 (а.с. 6-7, 10-11).

Позивачу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, зареєстроване право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 19120432, зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 33959139 від 21.02.2017. Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності від 10.02.2017, виданим ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80864869 від 21.02.2017 (а.с. 14-15).

03.02.2017 ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було розроблено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. (а.с. 16-17).

Чоловік позивача, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Надвірна Івано-Франківської області, про що 11.10.2022 Надвірнянським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис № 529 та видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 18).

Померлий ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина на майно за законом.

На час смерті ОСОБА_4 , разом із ним у квартирі АДРЕСА_1 , проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 - син, та ОСОБА_2 - дружина, що підтверджується довідкою Управління надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради № 483260 від 11.01.2023 (а.с. 19).

Після смерті чоловіка ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на належну йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Під час оформлення спадщини син позивача, ОСОБА_3 , відмовився від своєї частки в спадковому майні в користь позивача.

Таким чином позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 .

Однак постановою в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори С.Дмитрук від 03.08.2023 № 02-31/360, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири, в яких також зазначено відомості щодо права власності на цю квартиру - форма власності: приватна, вид спільної власності - спільна сумісна, розмір частки - 1 (а.с. 20).

10.08.2023 ФОП ОСОБА_8 , на замовлення позивача ОСОБА_2 , було проведено експертну оцінку щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 . Згідно звіту про експертну оцінку від 10.08.2023, ринкова вартість даного нерухомого майна становить 342000,00 грн. (а.с. 21-41).

На даний час позивач ОСОБА_2 бажає оформити право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а саме на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною 3 якої передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи положення ст. 372 ЦК України, за життя ОСОБА_4 кожному із них належала квартира в рівних частинах по 1/3, а тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири.

У зв 'язку із тим, що квартира належала особам на праві спільної сумісної власності, і один із співвласників помер, тому виділити частки самостійно за домовленістю співвласників стало неможливим, і дана обставина перешкоджає позивачу ОСОБА_2 успадкувати частку на дану квартиру після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Частинами 1, 2 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Позивач ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 1222, 1223 ЦК України є спадкоємцем майна ОСОБА_4 за законом на належну йому частку квартири АДРЕСА_1 . Син позивача, ОСОБА_3 , відмовився від своєї частки в спадковому майні в користь позивача.

Позивач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Однак постановою в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори С.Дмитрук від 03.08.2023 № 02-31/360 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири.

Згідно звіту про експертну оцінку від 10.08.2023, ФОП ОСОБА_8 , на замовлення позивача ОСОБА_2 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 342000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таку ж позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.08.2022 у справі №450/441/19.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру вважаються достовірними, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом, тому без скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33959139 від 21.02.2017 та визнання права власності на 1/3 частки за відповідачем ОСОБА_3 , не може бути зареєстроване право власності позивача на 2/3 частки квартири.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-гої групи, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 19.12.2019, та довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 420996 (а.с. 8-9).

Позивача ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір, який підлягав сплаті за подання даного позову, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Крім того оскільки за рішенням суду відповідач ОСОБА_3 набуває права власності на частку у майні, вартістю 76000,00 грн. (1/3 частки), з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Висновок суду:

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази, а також враховуючи факт добровільного визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 19120432, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33959139 від 21.02.2017. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_3 , на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 319, 328, 356, 357, 364, 368, 370, 372, 1222, 1223, 1226 ЦК України, ст.ст. 26, 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовільнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 19120432, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33959139 від 21.02.2017.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_3 , на користь держави - 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя Міськевич О.Я.