КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/6016/21 Головуючий у 1 інстанції: Борець Є.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, пені, суми інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а також відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником автомобіля марки «Ford Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 лютого 2021 року приблизно о 20 годині 55 хвилин на автодорозі «Київ - Харків» сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу позивача були спричинені механічні пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 342724 гривні 66 копійок, а розмір матеріального збитку, визначеного з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні - 115181 гривню 51 копійку.

Вказував, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_3 , адже він, керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», номерний знак НОМЕР_3 , не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п.12.1 та п.13.1 ПДР України, та допустив зіткнення з транспортним засобом позивача, що рухався попереду.

ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та виконував покладені на нього посадові обов`язки водія. Цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА».

Зокрема, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №ЕР-202943162 від 25 лютого 2021 року було передбачено страхову суму за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 130 000 гривень. Франшиза була визначена в розмірі 2 000 гривень.

ОСОБА_2 посилався на те, що у ПрАТ «УАСК АСКА» виникло зобов`язання виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 113181 гривні 51 копійки (115181,51 - 2000,00), а у ФОП ОСОБА_1 - зобов`язання відшкодувати іншу частину майнової шкоди в розмірі 227543 гривень 15 копійок (342724,66 - 115181,51). ПрАТ «УАСК АСКА» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 67413 гривень 9 копійок. Від виконання інших грошових зобов`язань відповідачі ухиляються.

Тому ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» страхове відшкодування в розмірі 45768 гривень 42 копійок (113181,51 - 67413,09), пеню в розмірі 1126 гривень 32 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 105 гривень 00 копійок, а з ФОП ОСОБА_1 - майнову шкоду в розмірі 227543 гривень 15 копійок.

В ході підготовчого провадження представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про зміну розміру позовних вимог і просила стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» страхове відшкодування в розмірі 60586 гривень 91 копійки, пеню в розмірі 4913 гривень 35 копійок, суму інфляції за час прострочення в розмірі 20113 гривень 58 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3241 гривні 82 копійок, а з ФОП ОСОБА_1 - майнову шкоду в розмірі 160126 гривень 51 копійки та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 60 586 гривень 91 копійки, пеню в розмірі 4913 гривень 35 копійок, суму інфляції за час прострочення в розмірі 20113 гривень 58 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3241 гривні 82 копійок.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 160 126 гривень 51 копійки та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 960 гривень 35 копійок та витрати на проведення експертизи в розмірі 355 гривень 13 копійок.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення судового збору та витрат на правову допомогу і ухвалення в цій частині нового про часткове задоволення позову та стягнення з ФОП шкоди у розмірі 30 926 грн 26 коп. В іншій частині рішення залишити без змін.

Скарга обґрунтована тим, що у висновках, наданого позивачем звіту №140/03-21 чітко зазначено, що метою оцінки є визначення вартості матеріального збитку, а сам матеріальний збиток становить 115 181 грн 51 коп., тобто знаходиться у межах ліміту відповідальності страховика.

Сторона відповідача не оспорювала правильність такого розрахунку.

Іншим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально ронесених. потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене.

Вказує, що оскільки позивачем заявлено вимоги про відшкодування вартості відновлювального ремонту, то така вимога повинна бути підтверджена наданими до суду платіжними документами, що підтверджувало б право позивача на відшкодування дійсно понесених ним витрат, без урахування зносу автомобіля, оскільки такі витрати пов`язані саме з відновленням пошкодженого автомобіля до стану, що існував до пошкоджень, і такі витрати є обґрунтованими, пов`язаними з пошкодженнями, отриманими в ДТП.

Однак, ОСОБА_2 не надав ні до суду, ні стороні відповідача належних доказів, яким би можна було б підтвердити право позивача на отримання понесених ним витрат без урахування зносу автомобіля.

Позивачем в якості доказу витрат, які він мусить понести для відновлення свого порушеного права, надано розрахунок (Звіт №140/03-21) яким встановлено, що матеріальний збиток становить 115 181 грн 51 коп. Такий розмір матеріального збитку лежить у межах страхового відшкодування, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Також зазначає, що вже під час розгляду справи судовим експертом було встановлено, що автомобіль позивача був пошкоджений до ДТП та був придбаний за 4400 доларів США на страховому аукціоні в США. Дані про пошкодження наведені експертом у Додатку 3 до висновку (а.с.228-229).

Попередні пошкодження та подальше придбання автомобіля у США було враховано страховою компанією при визначенні розміру збитку. Однак, сам позивач попередні пошкодження належного йому автомобіля при подачі позову приховав.

Згідно з п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос КТЗ (його складників) - втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повного втратою первісних технічних та технологічних якостей» КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Тому, відповідно до п.7.39 б) Методики, автомобіль, якого складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом після ДТП у США коефіцієнт фізичного зносу не може бути рівним нулю.

Таким чином, вимагати розмір фактичних витрат (без врахування фізичного зносу) сторона позивача не має права, а розмір відшкодування не може перевищувати розмір оціненої шкоди, яка відповідно до висновку експерта становить 160 926,26 грн.

З цієї суми оціненої шкоди 128 000 грн. має бути відшкодовано страховиком, а решта (з вирахуванням вже відшкодованої франшизи 2000 грн.) в сумі 3092 грн. 26 грн. повинна відшкодовуватись відповідачем - ФОП ОСОБА_1 .

Тому, вважає прийняте рішення помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 просить відмовити у задоволені апеляційної скарги в повному обсязі.

Вказує, що помилковим є твердження відповідача, що збитками є тільки вже понесені витрати. Майбутні витрати мають також судом враховуватись при винесені рішення, адже не можна змушувати потерпілу особу, яка зазнала збитків внаслідок неправомірних дій третіх осіб, шукати особисті кошти, брати кредити, позичати задля того, щоб довести завданий розмір збитків.

Зазначає, що відновити справність транспортного засобу можливо тільки за допомогою відновлювального ремонту, який здійснюється на станціях технічного обслуговування. Саме тому реальними збитками внаслідок пошкодження автомобілів є вартість відновлення автомобіля за цінами СТО, а не теоретичними висновками суб`єктів оціночної діяльності чи експертів - автотоварознавців із застосуванням коригуючих коефіцієнтів.

Також вказує, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Крім того, помилковість твердження сторони Відповідача- ФОП ОСОБА_1 про необхідність надати докази відновлення автомобіля та понесених витрат підтверджується висновком Верховного суду щодо вказаних правовідносин у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року за №753/4696/16-ц.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виплатив ОСОБА_2 іншу частину страхового відшкодування у розмірі 60 586 грн. 91 коп., тому на підставі п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.2 ст.625 ЦК України у відповідача виникла пеня у розмірі 4 913 грн. 35 коп., сума інфляції за час прострочення у розмірі 20 113 грн. 58 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3241 грн. 82 коп. Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «FordMustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с.7).

26 лютого 2021 року приблизно о 20 годині 55 хвилин на автодорозі «Київ - Харків» сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу позивача були спричинені механічні пошкодження. Вказане підтверджуються копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР16 №003660 від 26 лютого 2021 року, копією схеми дорожньо-транспортної пригоди та копією акту огляду транспортного засобу №140/03-21 від 18 березня 2021 року (т.1, а.с.12, 13-14, 24-25 т.1).

Спірні правовідносини регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні правовідносини» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту висновку експерта №СЕ-19/111-22/41292-АВ від 08 лютого 2023 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Mustang», номерний знак НОМЕР_1 , становить 290126 гривень 51 копійку, а розмір матеріального збитку, визначеного з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні - 137 803 гривні 87 копійок (т.1 а.с.210-241).

В матеріалах цивільної справи також міститься звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, №140/03-21 від 25 березня 2021 року (т.1 а.с.19-38). Цей документ був складений оцінювачем ОСОБА_5 , який не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України.

Навпаки, як вірно зазначив суд першої інчстанції, зі змісту вказаного звіту (а.с.20, т.1) вбачається, що оцінювач ОСОБА_5 не несе жодної відповідальності за використання результатів оцінки. Цей документ не відповідає вимогам, що ставляться процесуальним законом до висновку експерта, та не є допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України. Таким чином, ОСОБА_2 має право на відшкодування майнової шкоди в розмірі 290 126 гривень 51 копійки.

Також, зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 березня 2021 року (а.с.11, т.1) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_3 , адже він, керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п.12.1 та п.13.1 ПДР України, та допустив зіткнення з транспортним засобом позивача, що рухався попереду. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Крім того, з копії трудового договору від 31 жовтня 2017 року (а.с.140-141, т.1), копії наказу про прийом на роботу №1/10 від 31 жовтня 2017 року (а.с.142 т.1), копії заявки-договору №0022-UA/02 від 26 лютого 2021 року (а.с.143 т.1) та копії наказу про відрядження №42/02 від 25 лютого 2021 року (а.с.139 т.1) вбачається, що станом на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та виконував покладені на нього посадові обов`язки водія.

Також, з копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №ЕР-202943162 від 25 лютого 2021 року (а.с.16 т.1) вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «DAF», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА». Вказаним полісом було передбачено страхову суму за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 130 000 гривень 00 копійок. Франшизу визначено в розмірі 2 000 гривень 00 копійок.

Так як розмір матеріального збитку, визначеного з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, склав 137803 гривні 87 копійок та перевищує страхову суму, встановлену в полісі, на підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «УАСК АСКА» виникло зобов`язання виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 128000 гривень 00 копійок (130000,00 - 2000,00).

У зв`язку з тим, що розмір майнової шкоди також значно перевищує розмір страхової суми, на підставі ч.1 ст.1172, ч.1 ст.1188 ЦК України у ФОП ОСОБА_1 виникло зобов`язання відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 162126 гривень 51 копійки (290126,51 - 128000,00).

Крім того, з копії виписки про рух грошових коштів по рахунку, відкритому для обслуговування ОСОБА_2 (а.с.39 т.1), та копій платіжних доручень (а.с.99 т.1) вбачається, що в червні 2021 року ПрАТ «УАСК АСКА» добровільно виплатило позивачу страхове відшкодування в загальному розмірі 67413 гривень 9 копійок (6413,09 + 11000,00 + 10000,00 + 40000,00).

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виплатив ОСОБА_2 іншу частину страхового відшкодування в розмірі 60586 гривень 91 копійки (128000,00 - 67413,09), тому на підставі п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.2 ст.625 ЦК України у відповідача виникла пеня в розмірі 4913 гривень 35 копійок, сума інфляції за час прострочення в розмірі 20113 гривень 58 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3241 гривні 82 копійок. Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками, викладеними в заяві про зміну розміру позовних вимог (а.с.18-20 т.2).

З копії платіжного доручення (а.с.138 т.1) вбачається, що ФОП ОСОБА_1 також добровільно відшкодував позивачу майнову шкоду в розмірі 2000 грн. 00 коп. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач відшкодував ОСОБА_2 іншу частину майнової шкоди в розмірі 160126 грн. 51 коп. (162126,51 - 2000,00).

Крім того, очевидним є те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивач зазнав душевні переживання, які посилюються тим, що майнова шкода, заподіяна ОСОБА_2 , залишається не відшкодованою досить тривалий період часу, а тому розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , становить 5000 грн. 00 коп., що відповідає вимогам розумності і справедливості.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вважав, що з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача слід було стягнути страхове відшкодування в розмірі 60586 гривень 91 копійки, пеню в розмірі 4913 гривень 35 копійок, суму інфляції за час прострочення в розмірі 20113 гривень 58 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3241 гривні 82 копійок, а з ФОП ОСОБА_1 - майнову шкоду в розмірі 160126 гривень 51 копійки та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: