Провадження № 2-о/202/253/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

секретар судового засідання Разнатовської А.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

свідка ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним доньки, ОСОБА_3 , яка не досягла віку 18 років без її матері, ОСОБА_4 .

Заявлені вимоги мотивував тим, що 24.02.2001 року заявник зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2010 року шлюб між заявником та ОСОБА_4 було розірвано. З 26.03.2012 року донька ОСОБА_3 зареєстрована з заявником та частіше мешкала з останнім, ніж з ОСОБА_4

ОСОБА_4 у березні 2022 року виїхала до Швейцарської конфедерації разом з дітьми де перебуває і по нині. 14.01.2023 року ОСОБА_3 повернулася до України та постійно проживає із заявником. Заявник зазначає, що утримує доньку ОСОБА_3 самостійно та мати нічим не допомагає.

Встановлення даного факту впливає виключно на проходження заявником служби у лавах ЗСУ та не пов`язано з наступним вирішенням спору про право.

Заявник та його представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задовольнити.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що дійсно з моменту повернення до України у 2023 році постійно проживає з батьком та перебуває на його утриманні.

Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявником у заявленій вимозі про встановлення факту не доведено ту обставину, що від встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини може бути встановлено, припинено чи змінено його особисті чи майнові права, а також, не доведено, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Так, згідно ч.6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

А тому, із вищесказаного слідує, що встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків.

Також, обставина самостійного виховання дитини може бути встановлена при розгляді справи в порядку адміністративного судочинства щодо оскарження дій, бездіяльності компетентного органу по незабезпеченню певного права особи, для реалізації якого необхідним є встановлення обставин самостійного виховання дитини.

Однак, доказів самостійного виховання ОСОБА_1 неповнолітньої дитини суду не надано та нічим не підтверджено. Натомість, та обставина, що неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом із заявником не свідчить про самостійне виховання ним дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні заяви заявника щодо встановлення факту самостійного виховання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 247, 259, 263, 265, 268, 274 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з моменту його складання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Ісаєва