Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6554/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

04.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач з відповідачем ОСОБА_3 вона же Torok Alisza громадянка України та Угорщини перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року по 2016 рік. Шлюб між ними розірвано, що стверджується рішенням Виноградівського районного суду від 04.07.2016 року по справі №299/980/16-ц.

Під час шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З грудня 2014 року ОСОБА_3 вона ж Torok Alisza громадянка України та Угорщини виїхала за межі України спочатку в Ізраіль, як громадянка України, в подальшому з 2021 року в Португалію, як громадянка Угорщини.

У вересня 2022 року ОСОБА_3 виїхала в Німеччину, як громадянка Угорщини, де на даний час проживає та офіційно працює як громадянка Угорщини, отримує дохід та сплачує податки. Свою точну адресу проживання відповідач відмовляється повідомити позивачу.

Починаючи з грудня 2014 року діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні та вихованні.

Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 03.03.2023 року по справ 299/5680/22, другий абзац резолютивної частини якого змінено відповідно до редакції постанови Закарпатського апеляційного суду від 04.07.2023 року по справі 299/5680/22, стягнуто з ОСОБА_3 , на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частину з усіх виді заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, однак така рішення ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконує.

Разом з тим позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 старший син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 поступив на навчання до ДВНЗ «Ужгородський національний університет», на платній основі де продовжує навчатися (згідно з договором про навчання), на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток.

Мама - відповідач працює на підприємстві за кордоном, як громадянка Угорщини отримує дохід та сплачує податки, у зв`язку з чим має змогу утримувати дитину.

З огляду на те, що сторонами не досягнуто згоди з питання утримання повнолітнього сина, що навчається, позивач змушений звернутись з даним позовом для захисту інтересів повнолітнього сина до суду.

Відповідно до ч. 2 - 6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2023 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.35-36).

Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

27.10.2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечуються позовні вимоги частково. ОСОБА_3 не відмовляється сплачувати аліменти на утриманння сина який продовжує навчання, однак просить стягувати такі у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень (а.с.46-60).

Разом з тим відповідач у відзиві зазначає, що ніколи не уникала обов`язку матеріального забезпечення своїх дітей, добровільно матеріально утримувала дітей та надавала фінансову допомогу, будучи за кордоном спілкується з дітьми, систематично раніше надсилала кошти своїй матері, яка в свою чергу одягала та обувала дітей, купляла дітям мобільні телефони, телевізор, велосипеди, іграшки, оплачувала додаткові заняття з репетитором для старшого сина, оплатила навчання сина за другий семестр. Крім того повідомляє,що старший син має банківську картку, на яку відповідач перераховує грошові кошти. За останні місяці настрої між відповідачем та позивачем змінилися, вони не дійшли згоди щодо суми грошових коштів, які відповідач надає в якості аліментів. Вказує, що на даний час перебуває в Португалії, Німеччину не відвідує, не працює. Вимогу про стягнення аліментів у частці від отримуваних доходів заперечує, оскільки офіційно не працевлаштована, має нерегулярний дохід, а твердження позивача в частині працевлаштування відповідача в Німеччині є безпідставним, оскільки такі не відповідають дійсності.

01.11.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив яким частково заперечено обставини зазначені відповідачем у відзиві, а саме в частині способу виконання мамою обов`язку утримувати свою дитину яка продовжує навчання. Позивач заявив позов про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, а відповідач бажає сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі визначивши незначну суму, яка є недостатньою та не забезпечить потреби дитини для гармонійного розвитку (а.с.61-68).

Разом з тим, позивач звертає увагу суду, що відповідач ОСОБА_3 до сьогоднішнього дня не виконує як у добровільному так і у примусовому порядку рішення Виноградівського районного суду, змінене Постановою Закарпатського апеляційного суду по справі 299/5680/22 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття на користь ОСОБА_1 , відповідно така обставина вказує на поведінку відповідача пов`язану з її не бажанням виконувати обов`язки щодо матеріального забезпечення потреб своїх дітей. А тому позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

03.11.2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду заперечення на відповідь на відзив поданий позивачем, у якому зазначила наступне (а.с.74-81).

ОСОБА_3 (відповідач) не заперечує вимоги, щодо сплати аліментів на утримання своїх дітей та утримання сина який продовжує навчання. Обставини зазначено тотожні обставинам у відзиві. Одночасно зауважує на те, що позивач штучно створює такі умови, щоб аліменти не сплачувалися, оскільки такий навмисно не звернувся у Виноградівський відділ ДВС, із заявою про примусове стягнення аліментів на утримання двох дітей у частці від доходу. Відповідач зазначає, що належним чином виконує свої материнські обов`язки: здійснює матеріальне утримання дітей в супереч небажання батька, забезпечує навчання, спілкується онлайн та офлайн, приїжджає по мірі можливостей, щоб побачити дітей. Разом з тим зазначає, що згідна сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, що забезпечить належний рівень життя та навчання спільного сина ОСОБА_6 , 2005 року народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що з 19.07.2003 по 04.07.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2016 р. у справі № 299/980/16-ц шлюб між сторонами розірвано.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.06.2005року та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.03.2012 року (а.с.8-9 зв.с.).

Відповідач надсилає кошти на матеріальне утримання дітей, що стверджується доданими до відзиву на позовну заяву квитанціями.

Починаючи з грудня 2014 року діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні та вихованні (а.с. 9-14).

Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 03.03.2023 року по справ 299/5680/22, другий абзац резолютивної частини якого змінено відповідно до редакції постанові Закарпатського апеляційного суду від 04.07.2023 року по справі 299/5680/22, стягнуто з ОСОБА_3 , на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частину з усіх виді заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на навчання до ДВНЗ «Ужгородський національний університет», на платній основі де продовжує навчатися (згідно з договором про навчання), на денній формі навчання (а.с. 22-24).

Суд бере до уваги доводи позивача, щодо оплати ним за навчання сина ОСОБА_4 і такі твердження доведені дослідженими доказами: довідкою ДВНЗ «Ужгородського національного університету» №440 від 28.06.2023 року та квитанціями про сплату за навчання (а.с.23-24).

Разом з тим, судом також досліджено обставини зазначені у відзиві відповідача, твердження відповідача про переказ коштів з ОСОБА_7 підтверджено виписками по переказах коштів.

Твердження відповідача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд відхиляє, оскільки таке суперечить ч.3 ст.181 СК України щодо визначення способу стягнення аліментів.

Між сторонами не досягнуто згоди з приводу суми грошових коштів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

З врахуванням наведеного, суд бере до уваги обставини зазначені у позові щодо наявності підстав для стягнення аліментів.

При цьому, суд не погоджується з обставинами зазначеними відповідачем щодо необхідності визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст.181 СК України (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У зазначеній нормі права законодавець розширив можливість того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів на ОСОБА_4 (дитину) яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів запробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Отже, позивач, як батько, разом з яким проживає дитина яка продовжує навчання (отримувач аліментів) скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.

Натомість відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на її мінливий дохід та просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі 4000 гривень, що порушує право вибору одержувача аліментів, передбаченого ч.3 ст.181 СК України щодо визначення способу стягнення аліментів.

Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дитини яка продовжує навчання.

Дані правовідносини регулюються нормами СК України.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, або до досягнення повнолітнім дочкою або сина 23 років.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання.

При стягненні аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших малолітніх дітей, а також інші обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що повнолітній син ОСОБА_4 продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, суд приймає рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , останнє місце проживання на території України: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04.10.2023 року і до закінчення навчання дитини, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.11.2023 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк