АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Чернівці

справа № 727/9065/22

провадження 22-ц/822/514/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретаря Скулеба А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

апеляційна скарга ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко Вікторія Миколаївна, на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2023 року, головуючий у першій інстанції Бойко М.Є.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 у жовтні 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Лівинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області актовим записом №02, розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 грудня 2020 року.

За час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за спільні кошти набуто 30 000 доларів США, транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 , телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA, труби, батареї, котел марки Saunier Duval, насосне обладнання, принтер Canon PIXMA G3411 та карту пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64 GB, комп`ютер, морозильну камеру

Батьком подружжя ОСОБА_5 придбано нерухоме майно за рахунок спільних коштів подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в сумі 30000 доларів США.

Згоди щодо поділу спільного майна не досягнуто.

Просила визнати кошти в сумі 30 000 доларів США; транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн; труби, батареї, котел марки Saunier Duval, насосне обладнання, телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA, принтер Canon PIXMA G3411 та карту пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64 GB, комп`ютер, морозильну камеру спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Поділити майно, набуте за час шлюбу, виділивши ОСОБА_4 кошти в сумі 30000 доларів США; транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн; труби, батареї, котел марки Saunier Duval, насосне обладнання, телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA, принтер Canon PIXMA G3411 та карта пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64 GB, комп`ютер, морозильну камеру загальною вартістю 1885 062 грн.

Присудити ОСОБА_3 грошову компенсацію шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 942 531 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_4 транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн, телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA вартістю 29 498 грн., принтер Canon PIXMA G3411 та карту пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64GB вартістю 6603 грн., комп`ютер вартістю 34 505 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 169 349 грн. 50 коп. грошової компенсації вартості частини транспортного засобу марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн, телевізора марки Samsung UE49MU6450UXUA вартістю 29 498 грн., принтера Canon PIXMA G3411 та карти пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64GB вартістю 6603 грн., комп`ютера вартістю 34 505 грн.

В решті відмовлено.

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С., 10 квітня 2023 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, понесені під час розгляду справи в суді, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12350 грн, судового збору в сумі 7443 грн, витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 1450 грн.

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., 10 квітня 2023 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Просив звільнити ОСОБА_4 від участі у розподілі судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 квітня 2023 року заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С., про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 13948 грн 07 коп.

В решті відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., в апеляційній скарзі просить додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12350 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким у стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12350 грн відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на компенсацію ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12350 грн. на порушення вимог пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зазначає, що на підтвердження факту понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу надано копію платіжного доручення про оплату в сумі 8000 грн.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано факт безпідставного завищення ОСОБА_3 позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 березня 2023 року.

Судом першої інстанції не вирішено вимоги ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення, щодо звільнення ОСОБА_4 від сплати судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат з сплати судового збору в сумі 7443 грн, витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 1450 грн. не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С., про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат з сплати судового збору в сумі 7443 грн, витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 1450 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1598 грн 07 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 частково, що становить 17,97% від заявлених позовних вимог.

Водночас суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_4 із клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на не співмірність гонорару зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, не звертався.

Крім того, судом першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій ОСОБА_5 необґрунтованими, недоведеним зловживання ОСОБА_5 процесуальними правами.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С. до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір між адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 про надання правничої допомоги від 26 серпня 2022 року №44, акт виконаних робіт від 24 березня 2023 року №ІNV-000241, складений адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 , рахунок №ІNV-000241, наданий адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» клієнту ОСОБА_3 , платіжну інструкцію від 10 квітня 2023 року.

На підставі пункту 4.3 договору між адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 про надання правничої допомоги від 26 серпня 2022 року №44 розрахунок вартості за послуги з надання юридичної допомоги, які надаються адвокатським об`єднанням, становить 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на дату надання послуг, за 1 годину роботи адвокатського об`єднання.

Відповідно до пункту 4.5 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

За актом виконаних робіт від 24 березня 2023 року №ІNV-000241, який складений адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 , надано послуги з консультації клієнта щодо поділу майна подружжя тривалістю 25 хв. вартістю 650 грн, підготовки позову про поділ майна подружжя тривалістю 3 год. вартістю 7800 грн, участі та представництва клієнта в судових засіданнях (з засідання) тривалістю 1 год. 50 хв. вартістю 3900 грн. загальною вартістю 12350 грн.

За змістом рахунку №ІNV-000241, наданого адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» клієнту ОСОБА_3 24 березня 2023 року, виконано послуги з консультації клієнта щодо поділу майна подружжя тривалістю 25 хв. вартістю 650 грн, підготовки позову про поділ майна подружжя тривалістю 3 год. вартістю 7800 грн, участі та представництва клієнта в судових засіданнях (з засідання) тривалістю 1 год. 50 хв. вартістю 3900 грн. загальною вартістю 12350 грн.

Згідно платіжної інструкції від 10 квітня 2023 року ОСОБА_3 здійснено оплату адвокатському об`єднанню «Юридична фірма «Форс-Мажор» згідно рахунку №ІNV-000241 від 24 березня 2023 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Частинами першою четвертою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами першою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Звідси, відшкодування судових витрат здійснюється у разі подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С., у позовній заяві заявлено вимогу про розподіл судових витрат.

До позовної заяви додано попередній (орієнтований) розрахунок сум судових витрат, які ОСОБА_3 очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в сумі 13645 грн.

Представником позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні 24 березня 2023 року зроблено заяву, що відповідні докази щодо розміру витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, тобто зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Бабічук А.С., 10 квітня 2023 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

До заяви додано договір між адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 про надання правничої допомоги від 26 серпня 2022 року №44, акт виконаних робіт від 24 березня 2023 року №ІNV-000241, складений адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 , рахунок №ІNV-000241, наданий адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» клієнту ОСОБА_3 , платіжну інструкцію від 10 квітня 2023 року.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на підтвердження факту понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу лише в сумі 8000 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

При цьому, факт надання професійної правничої допомоги адвокатом Бабічук А.С. (обсяг наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість) на спірну суму ОСОБА_4 не спростовано.

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., 10 квітня 2023 кроку подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Зміст поданої ОСОБА_4 заяви зводиться до клопотання про звільнення від участі у розподілі судових витрат з підстав передбачених пунктом 3 частини 3 та частини 9 статті 141 ЦПК України.

Фактично від ОСОБА_4 клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, не надходило.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підставі пункту 4.3 договору між адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 про надання правничої допомоги від 26 серпня 2022 року №44 розрахунок вартості за послуги з надання юридичної допомоги, які надаються адвокатським об`єднанням, становить 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на дату надання послуг, за 1 годину роботи адвокатського об`єднання.

Відповідно до пункту 4.5 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

На підставі акту виконаних робіт від 24 березня 2023 року №ІNV-000241, складеного адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-Мажор» та ОСОБА_3 , надано послуги з консультації клієнта щодо поділу майна подружжя тривалістю 25 хв. вартістю 650 грн, підготовки позову про поділ майна подружжя тривалістю 3 год. вартістю 7800 грн, участі та представництва клієнта в судових засіданнях (з засідання) тривалістю 1 год. 50 хв. вартістю 3900 грн. загальною вартістю 12350 грн.

Установлено, що предметом розгляду суду першої інстанції були позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя шляхом виділення ОСОБА_4 коштів в сумі 30000 доларів США; транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн; труби, батареї, котел марки Saunier Duval, насосне обладнання, телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA, принтер Canon PIXMA G3411 та карта пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64 GB, комп`ютер, морозильну камеру загальною вартістю 1885 062 грн із стягненням на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в сумі 942531 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_4 транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн, телевізор марки Samsung UE49MU6450UXUA вартістю 29 498 грн., принтер Canon PIXMA G3411 та карту пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64GB вартістю 6603 грн., комп`ютер вартістю 34 505 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 169 349 грн. 50 коп. грошової компенсації вартості частини транспортного засобу марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер НОМЕР_1 вартістю 268 093 грн, телевізора марки Samsung UE49MU6450UXUA вартістю 29 498 грн., принтера Canon PIXMA G3411 та карти пам`яті до нього APACER MICROSDXD 64GB вартістю 6603 грн., комп`ютера вартістю 34 505 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2023 року в частині відмови у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ грошових коштів у сумі 30000 доларів США скасовано.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ грошових коштів у сумі 30000 доларів США задоволено.

Виділено ОСОБА_4 у власність грошові кошти в сумі 30000 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 15000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 568500 грн.

Отже задоволено позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя шляхом стягненням з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в сумі 737849 грн 50 коп., що становить 78,3% задоволених ОСОБА_3 майнових вимог.

На підставі пункту 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За обставин часткового задоволення позову ОСОБА_3 , судові витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача ОСОБА_4 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у розмірі 78,3%, що становить 9671 грн (12350 грн. х 78,3%).

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко В.М., в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано факт безпідставного завищення ОСОБА_3 позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 березня 2023 року.

Суд першої інстанції у додатковому рішенні Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 квітня 2023 року дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_3 та представником позивача ОСОБА_1 необгрунтованих дій, відсутність підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судових витрат.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Відповідно до сталої правової позиції Верховного Суду Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17).

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання,

яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд зазначив, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Також Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18 зробив висновок, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 вийшла за межі дійсного змісту свого права, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ

майна подружжя, таке звернення ОСОБА_3 до суду з позовом є недобросовісним, що спір виник внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 .

Сама по собі помилковість позиції ОСОБА_3 щодо наявності у останньої права на позов не може вважатися винною поведінкою учасника справи.

З огляду на наведене відсутні підстави для визнання дій ОСОБА_3 з звернення до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя необгрунтованими.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом Бабічук А.С. робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, а також відсутність клопотання щодо зменшення судових витрат, колегія суддів вважає, що підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_3 у суді першої інстанції, в сумі 9671 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 квітня 2023 року підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, що оскаржується, з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Томко Вікторія Миколаївна, задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12350 грн. змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9671 грн.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк