Справа № 199/7170/23
(2/199/2646/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою, інших дітей не має, а тому позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення недоліків її позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем недоліків її позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин.

Відповідач, його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог частково. Так, 26 жовтня 2023 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому він звертає увагу суду на той факт, що твердження позивача про те, що діти перебувають на її повному утриманні не відповідають дійсності, оскільки син сторін ОСОБА_5 має бажання проживати з батьком, тому фактично мешкає з батьками ОСОБА_3 , так як останній на даний час мобілізований та перебуває на військовій службі. В свою чергу відповідач перераховує кошти на утримання дітей регулярно: на утримання доньки безпосередньо на картку позивача, а на утримання сина на картку невістки ОСОБА_7 , яка у подальшому переводить кошти в готівку та віддає синові сторін. Таким чином відповідач вважає, що не повинен сплачувати аліменти на утримання сина сторін на користь позивача, оскільки син з позивачем не проживає, і саме відповідач фактично утримує останнього за власний кошт.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають двох спільних дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей, копіями паспортів сторін.

Відповідно до копії довідки від 11 березня 2023 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 відповідач за наслідками мобілізації перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 06 березня 2023 року.

Згідно копії довідки квартального комітету від 18 вересня 2023 року позивач мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом із двома дітьми сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивача.

В той же час, в ході розгляду справи судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України достеменно встановлено, що спільна дитина сторін син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому виповнилось 15 років, насправді фактично мешкає за адресою місця проживання відповідача АДРЕСА_2 . У цьому будинку також мешкають батьки відповідача і невістка. Утримання сина сторін відбувається шляхом перерахування відповідачем власних коштів сину. Молодша ж дитина сторін дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно мешкає разом із позивачем, перебуваючи на її утриманні.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про прав дитини.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 ч.ч.1-3 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної матеріальної допомоги на утримання цієї своєї дитини не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, приймаючи до уваги, що саме ця спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, перебуваючи на її утриманні, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково лише відносно спільної дочки сторін та розмірі частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначення аліментів в такому розмірі буде розумним, справедливим та відповідатиме фактичним обставинам правовідносин сторін, враховуючи положення ст.ст.182, 183 СК України.

Частковість задоволення позову полягає у відмові в стягненні аліментів з відповідача на користь позивача на утримання другої спільної дитини сторін сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий результат розгляду справи зумовлений тим, що однією з обов`язкових визначених законом умов для стягнення аліментів на утримання дитини з одного з її батьків на користь іншого є те, що ця дитина повинна фактично проживати та перебувати на утриманні того з батьків, який і просить стягувати аліменти на цю дитину свою користь (ст.181 ч.3 СК України). В той же час, в ході розгляду справи судом встановлено, що спільний син сторін фактично проживає окремо від позивача, а отже остання не має правових підстав вимагати від відповідача стягнення аліментів на цю дитину на свою користь. При цьому, сину сторін вже виповнилось 15 років, що у відповідності до норми ст.160 ч.3 СК України та за обставин спірних правовідносин сторін (сторони проживають окремо) надає сину сторін право самостійно визначати своє місце проживання, що ним і було здійснено шляхом вибору місця свого проживання за адресою відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання сина сторін, суд також послуговується та звертає увагу сторін на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 серпня 2023 року по справі №707/1319/22, згідно якого неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, тому може сама звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з батьків, які не можуть досягнути згоди щодо стягнення аліментів на її утримання.

Керуючись положеннями ст.264 ч.1 п.7, ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 18, 141, 180-183, 188, 190, 191 СК України, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 27 Конвенції про прав дитини, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073,6 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2023 року.

Суддя А.М. Авраменко