Справа № 158/3064/23
Провадження № 2/0158/700/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
з участю секретаря - Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
В С Т А Н О В И В
Позивач ПАТ «Страхова компанія «Еталон» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позов обґрунтовано тим, що 29.10.2022 року 0 22 год. 56 хв. ОСОБА_1 в смт. Олика по вул. Пилипа Орлика, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та при виїзді на головну дорогу з другорядної, не надав дороги автомобілю «Міцубісі Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого самовільно залишив місце пригоди.
Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.11.2022 року у справі №158/2589/22, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказують, що цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон».
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29 жовтня 2022 року о 22 год. 56 хв. ОСОБА_1 , в смт. Олика по вул. Пилипа Орлика Луцького району Волинської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. « НОМЕР_1 », перебував у стані алкогольного сп`яніння, що стверджується алкотестом (а.с. 2), чим порушив вимоги п.п. 2.9 «а» ПДР України та, при виїзді на головну дорогу з другорядної, не надав дороги автомобілю марки «Мітцубісі» д.н.з. « НОМЕР_3 », внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого самовільно залишив місце пригоди, не дочекавшись приїзду працівників поліції, та в подальшому проігнорував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась синього кольору і звуковим сигналом, чим порушив п.п. 2.4; 2.10 «а»; 16.11 ПДР України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
06.07.2022 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «ВАЗ 2106», д.н.з. « НОМЕР_1 », що стверджується полісом № ЕР-209908530 від 06.07.2022 року (а.с.6-7).
16.01.2023 року ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).
Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Відповідно до абз. а, в, ґ, п. 38.1.1., 4.38.1, ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, ,
Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Частина перша статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач не надав належних заперечень та доказів на спростування наведених позивачем обставин, в той час як позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позов підлягає до задоволення в повному об`ємі, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. за подання даної позовної заяви, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» від 21.09.2023 року; копію договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023 року; копію додаткової угоди № 1 від 24.07.2023 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023 року; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 21.09.2023 року (а.с.16-20).
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні вказаного питання, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладені у справах "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, "Баришевський проти України" від 26.02.2015року; "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014 року, "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду яких ЄСПЛ вирішив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; заявнику відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи надані позивачем докази стягнення витрат на правничу допомогу у відповідності до ст. 81 ЦПК України, суд зазначає, що представником позивача не надано жодного доказу щодо підготовки та подання відповіді на відзив.
Щодо компенсації витрат за написання позовної заяви з розрахунку витраченого часу, суд, зважаючи на те, що категорія справи не є складною, вважає, що розмір витрат у цій частині є надто завищеним.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 5000 грн.
Керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі ст. ст. 10, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», адреса: вул. Дегтярівська, 33Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057, .

Представник позивача Чугуєнко Дмитро Віталійович, адреса вул. Пирогова, 5, оф. 2а, м. Київ, 01054.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 07.11.2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч