Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2023 Справа №607/13660/23

Провадження №2/607/2792/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Тиханська Тетяна Василівна до ОСОБА_2 , Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Тиханська Т.В. звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членами якого станом на 15.04.1991 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі у на відповідну частку вказаного житлового будинку. За життя, ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, за виключенням земельних ділянок, площею 2,06 га заповів їй ОСОБА_1 . Позивач спадщину прийняла, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів по належність майна спадкодавцеві та реєстрації права власності. Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі у на відповідну частку житлового будинку АДРЕСА_1 . За життя, ОСОБА_4 , склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй ОСОБА_1 . Позивач відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті та матері та прийняла спадщину за законом, як дочка померлої. 01.03.2023 між нею та відповідачем ОСОБА_2 , як спадкоємцями ОСОБА_4 було укладено Договір про поділ спадщини, зареєстрований в реєстрі за №245, за умовами якого до неї переходить житловий будинок АДРЕСА_1 . Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок приватним нотаріусом їй було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином, з урахування заяви поданої представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Тиханською Т.В. 25.10.2023, позивач просить: визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2023 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Тиханська Т.В. не з`явились, однак адвокат Тиханська Т.В., подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 15.05.2007 Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 27.05.1978 Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 27.05.1978 зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 30.06.1991 Козівською сільською Радою Народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення виконкому Козівської сільської Ради Народних депутатів та реєстрового напису вчиненого 30.06.1991 Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за №74, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Згідно Інформаційної довідки №1207 про технічний стан нерухомого майна від 23.09.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Раніше будинковолодіння рахувалось по АДРЕСА_2 .

Також, згідно з Інформаційної довідки №1208 від 23.09.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 в бюро не проведена.

Відповідно до довідки виданої № 150 від 20.08.2021 виданої Великогаївською сільською радою, в колгоспному дворі в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 членами двору були: ОСОБА_3 1930 року народження голова двору; ОСОБА_4 1935 року народження дружина. Присадибна земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,22 га не приватизована.

Як вбачається із заповіту посвідченого секретарем виконкому Козівською сільською ради Тернопільського району Тернопільської області Стасій Г.М. 23.08.2013 та зареєстровано в реєстрі за №98, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно з законом матиме право заповідає ОСОБА_1 , 1956 року народження.

14.12.2015 секретарем виконкому Козівською сільською ради Тернопільського району Тернопільської області Стасій Г.М., посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №73 заповіт згідно якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: належні йому на праві приватної власності земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,06 га (2,01 га + 0,05 га), розташовані на території Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, заповідає ОСОБА_2 , 1960 року народження; все інше належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати йому на день його смерті і на що він згідно з законом матиме право заповідає ОСОБА_1 , 1956 року народження.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 09.01.2020.

Як слідує з копії спадкової справи №69 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. заяву за № 148, у якій вказала, що приймає спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, 05.10.2022 ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою за № 204, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з частки житлового будинку за АДРЕСА_1 . Також вказала, що спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України є непрацездатна за віком дружина спадкодавця ОСОБА_4 , яка відмовилася від одержання обов`язкової частки у спадщині, про що в встановлений законом строк подала заяву відповідного змісту. Спадкоємцем за цим же заповітом, але на інше спадкове майно є син спадкодавця ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В.№106/02-31 від 05.10.2022, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 в с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 02.05.2022.

Відповідно до спадкової справи № 84/2022 заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. заяву за № 210, у якій вказала, що відмовляється від прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_4 та приймає спадщину за законом в порядку ст.1261 Цивільного кодексу України, як дочка померлої. Також зазначила, що крім неї є інші спадкоємці за законом, а саме син спадкодавця ОСОБА_2 .

01.03.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В.було посвідчено Договір про поділ спадщини, зареєстрований в реєстрі за №245, укладений між спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_8 , згідно якого у власність дочки померлої ОСОБА_1 переходить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

01.03.2023 ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою за № 60, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 згідно умов Договору про поділ спадщини, укладеного між спадкоємцями, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. 01.032023 за реєстровим № 245.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В.№27/02-31 від 01.03.2023, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений 10.09.2021 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1965 році та має загальну площу 83,8 кв.м, житлова площа - 44,3кв.м.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках по частці.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина в тому числі і на належні їм по частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно за виключенням земельних ділянок, площею 2,06 га, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він згідно із законом буде мати право заповів ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 .

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , відмовилась від прийняття спадщина за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та прийняла спадщину за законом після смерті останньої, а також уклала з ОСОБА_2 договір про поділ спадщини від 01.03.2023, за умовами якого, житловий будинок АДРЕСА_1 переходить позивачу ОСОБА_1 .

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992.

Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

10.09.2022 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого останній побудований у 1965 році, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , прийняла спадщину після смерті останніх, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема спірний житловий будинок, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстанолючих документів виданих на ім`я спадкодавців та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлих членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 200, 247, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Тиханська Тетяна Василівна до ОСОБА_2 , Великогаївської сільської ради про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 07.11.2023.

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації, АДРЕСА_4 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада, , адреса місця знаходження: вул. Галицька, 47 с. Великі Гаї, Тернопільський район Тернопільська область, 47722.

Головуючий суддяН. Р. Кунець