Провадження № 6/522/175/23
УХВАЛА

16 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №1522/27423/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №2269-н від 15 січня 2008 року , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №1522/27423/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 12.04.2023 року до суду надійшла заява про видачу дубліката виконавчого по справі №1522/27423/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №2269-н від 15 січня 2008 року, в обґрунтування якої зазначено, що на теперішній час оригінал виконавчого листа №1522/27423/12 було втрачено. Другим Приморським ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) оригінал виконавчого листа було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, однак відправлення повернуто до виконавчої служби шляхом пересилання засобами поштового зв`язку, проте у заявника на даний час виконавчий лист відсутній.

У провадження судді подана заява надійшла 18 квітня 2023 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2023 року заяву прийнято у провадження та призначено судове засідання на 13 червня 2023 року.

20.08.2023 року на електронну адресу суду від представника боржника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення з підстав що заявником не наведено поважні причини, які б давали підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа.

Учасники справи у судове засідання 16.10.2023 року не з`явилися. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника боржника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 та представника заявника АТ «Державний ощадний банк України» надійшли заяви про розгляд заяви без технічної фіксації. Представник заявника АТ «Державний ощадний банк України» також просив залучити до матеріалів справи письмові пояснення щодо заперечень боржника на заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2013 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 задоволені, стягнено заборгованість за договором про іпотечний кредит №2269-н від 15 січня 2008 року в розмірі 183 517,43 грн. та судові витрати в сумі 1835,17 грн.

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2013 року видано виконавчий лист 11.04.2013 року.

04.10.2016 року державним виконавцем Приморського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52755173.

02.02.2023 року під час перевірки стану виконавчого провадження у АСВП. «Ощадбанк» стало відомо, що 17.10.2018 р. держаним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Задорожним М.І. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.7 ч.1. ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, всупереч вимогам статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ до АТ «Ощадбанк» за адресою, вказане к виконавчому документі: м. Одеса, вул. Базарна, 17 - не надійшов.

27.03.2023 року АТ «Ощадбанк» було отримано відповідь Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 14021 від 22.03.2023 р., в якій повідомлялось про завершення виконавчого провадження №52755173 на підставі п.7 ч.1. ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу.

Заявник в заяві про видачу дублікату виконавчого листа зазначив, що вказаний виконавчий лист повернуто до виконавчої служби шляхом пересилання засобами поштового зв`язку, проте у заявника на даний час виконавчий лист відсутній, доказів направлення виконавчого документу стягувану надано не було, АТ «Ощадбанк» виконавчий документ від виконавчої служби не отримав, тому виконавчий лист втрачено не з вини банку, а виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 17.4 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Щодо поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заявник, тобто АТ «Ощадбанк» пропустив строк встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як передбачено ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч. 1 ст. 6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Верховний Суд розглядаючи касаційну скаргу на ухвали судів першої та апеляційної інстанції, постановлені за результатами розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у своїй постанові від 15 листопада 2018 року по справі №474/783/17, звернув увагу на положення ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, відповідно до ч.1, п.1 ч.4, ч.5, ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цієї заяви.

02 березня 2022 року Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, серед яких - процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану (http://rsu.gov.ua).

Отже, Рада Суддів України визнала введення воєнного стану об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Також, Голова Верховного Суду зазначив, що «Воєнний стан є поважною причиною пропуску строків, але кожен суддя буде оцінювати цю причину індивідуально, у межах справи, яка розглядатиметься» (https://supreme.court. gov.ua/supreme/pres-centr/news/1267529).

Дані обставини не залежали від волі заявника та спричинили пропуск строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, про необхідність поновлення строку та видачі дублікату виконавчого листа до виконання також вказано в постановах Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 709/1194/13, від 30.06.2020 року у справі № 6/2515/739/2012, від 08.07.2020 року у справі № 2-2924/2009.

Отже, враховуючи, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущені через обставини, що є об`єктивно непереборними та не залежали від волі заявника є усі підстави для видачі дублікату зазначеного виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно п. 17.4 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За таких обставин, оскільки заявником надано належні докази поважності пропуску строку для його пред`явлення, суд прийшов до висновку, що заява АТ «Державний ощадний банк України» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

При цьому, слід зазначити, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції.

Звернення до виконання судових рішень покладається на суд, що розглянув справу у першій інстанції. Вироки, рішення, ухвали та постанови суду звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справи до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання. Усе листування щодо звернення до виконання вироків, рішень, ухвал і постанов покладається на апарат суду.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначено, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконане, виконавчий лист втрачений не з вини заявника, тому заява про видачу дублікату виконавчого листа є обґрунтованою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви.

Керуючись ст. ст.247,433 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №1522/27423/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №2269-н від 15 січня 2008 року - задовольнити.

Поновити Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» строк для пред`явлення виконавчого листа №1522/27423/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №2269-н від 15 січня 2008 року.

Видати дублікат виконавчого листа №1522/27423/12 виданий на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 183 517,43 грн. та судових витрат в сумі 1835,17 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Свячена Ю.Б.