Справа № 162/769/23
Провадження № 2/162/204/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.09.2023 року надійшов із вказаний позов.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.03.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Зарудчівською сільською радою Любешівського району Волинської області за актовим записом №1. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує, що впродовж останнього часу шлюбні відносини погіршились і вже не підтримуються. Вважає, що подальше спільне життя з дружиною і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. На підставі вказаного, просить шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 22.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Представник позивача адвокат Панасюк І.І. подав до суду заяву про розгляд справи без участі його та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити без надання строку на примирення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань та відзиву від неї до суду не надходило.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.03.2012 року, який зареєстрований Зарудчівською сільською радою Любешівського району Волинської області за актовим записом №1 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.03.2012 року).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.01.2013 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.07.2017 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.03.2015 року).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Враховуючи вищезазначене та обгрунтування позову, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», ч.2 ст.115 СК України рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано лише копію договору про надання правової допомоги від 16.06.2023 року, із розділу 3 якого вбачається, що замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, визначеному додатком №1 до цього договору.

Отже, у даному випадку ні з вимоги, яка заявлена у позовній заяві, ні із вищевказаного договору неможливо встановити обсяг наданих правових послуг та розмір понесених витрат. До договору не додано жодних додатків, розрахунків чи квитанцій про оплату послуг на правову допомогу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами наявність понесених витрат, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривні.

Керуючись ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 206, 263-265, 274, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.03.2012 року Зарудчівською сільською радою Любешівського району Волинської області за актовим записом №1 розірвати.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити у Любешівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Представник позивача: адвокат Панасюк Іван Іванович (вул. Центральна, 7, офіс 26, смт Ратне, Волинська область).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ