Дата документу 10.11.2023
Провадження № 2-о/334/421/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Новікова Н.В., під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі поданої в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , в особі адвоката Кірічка Віталія Вікторовича (ордер Серії АР № 1143418 від 04.10.2023) заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 в особі адвоката Кірічка В.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із заявою, у якій просив встановити факт, що громадянин України ОСОБА_1 самостійно виховує неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.10.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Дослідивши матеріали заяви з додатками, суддя дійшов наступних висновків.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України перелічені види фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Частиною другої цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Зазначені заявником в заяві обставини: мати неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2 самоусунулась від участі у батьківському вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, не бере участі у догляді за дитиною, не займається та не цікавиться розвитком дитини, дають судді підстави вважати, що вимога про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини фактично пов`язана із спором між батьком та матір`ю щодо належного здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини.

Зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки із заяви про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини вбачається спір про право, тому суддя на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України відмовляє у відкритті провадження у цивільний справі.

При цьому, суддя зазначає, що регулювання відносин соціального забезпечення, дитини (відповідно до заяви метою встановлення факту є оформлення документів для оформлення соціальної допомоги на дитину, питання переміщення, реєстрація та зняття з реєстрації дитини), здійснюється відповідними органами соціального забезпечення згідно територіальної підвідомчості та у відповідності до законодавства України про соціальне забезпечення, та суд не може перебирати на себе повноваження інших органів влади, фактично підміняючи їх, при цьому рішення таких органів можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 258 - 260, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у справі за за заявою ОСОБА_1 , в особі адвоката Кірічка Віталія Вікторовича (ордер Серії АР № 1143418 від 04.10.2023) заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: