Справа № 303/9488/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Вагерич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Мукачівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити факт про те, що є єдиною особою, зайнятою постійним доглядом за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що з 2005 року і по сьогоднішній день здійснює догляд та піклується про хворого ОСОБА_2 , який є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, знаходиться на лікуванні з основним діагнозом: цукровий діабет 2 типу, інсулінозалежний з множинними мікросудинними та іншими уточненими несудинними ускладненнями та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за ОСОБА_2 має можливість здійснювати лише заявник, оскільки відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 , тому змушений звернутися до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Судове засідання призначено на 07.11.2023 року.

13.10.2023 року до суду від заінтересованої особи Мукачівської міської ради надійшли письмові пояснення, де зазначено, що порядок встановлення факту здійснення догляду за особою, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим не може встановлюватися в судовому порядку, зокрема, в окремому провадженні. Також зазначено, що заява, що розглядається не містить визначення мети для досягнення якої необхідно встановити факт, що має юридичне значення. Також зазначено, що заявником не доведено, що ОСОБА_2 потребує постійного догляду. Такі пояснення просять врахувати при розгляді справи.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, від його представника, адвоката Компанієць Н.Г., до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заяву просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності. При цьому просить суд врахувати подані письмові пояснення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд задовольнити вимоги заяви про встановлення факту догляду щодо нього.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заявника і заінтересованих осіб та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п.п. 28-36). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 10.12.2001 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.11.1995 року.

Також встановлено, що 01.10.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Васко М.І. та зареєстровано в реєстрі за № 4712. Вищезазначене підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8566917 від 07.10.2005 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначає про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду та допомоги та стверджує, що є єдиним, хто може здійснювати постійний догляд, адже батьки хворого давно померли, одружений він ніколи не був та дітей немає.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу ЛКК № 874 від 14.09.2023 року ОСОБА_2 , 1954 року народження, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, знаходиться на лікуванні з основним діагнозом: цукровий діабет 2 типу, інсулінозалежний з множинними мікросудинними та іншими уточненими несу динними ускладненнями, лабільний перебіг, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок ІІІ стадії, синдром ступні діабетика, змішана форма, обширні трофічні виразки кукс обох ступнів, та супутніми діагнозами - захворювання судин мозку внаслідок перенесеного ішемічного інсульту (2011 та 2017 роки) з помірним правобічним геміпарезом, елементами моторної афазії, вираженими статико координатор ними порушеннями та зріла катаракта. У висновку зазначено, що ОСОБА_2 не може за станом здоров`я самостійно здійснювати свої права та обов`язки.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України 25.01.2012 року, термін дії довічно.

Також встановлено, що відповідно до довідки МСЕК № 527024 ОСОБА_2 рекомендоване лікування у ендокринолога та противопоказана фізична робота.

З відповіді Медичного центру «Сім`я» № 427 від 26.09.2023 року встановлено, що у зв`язку з наявними захворюваннями ОСОБА_2 нездатний себе обслуговувати та потребує постійного стороннього догляду. Також зазначено, що ОСОБА_1 , заявник по справі, є єдиними, хто звертається відносно лікування ОСОБА_2 , піклується про нього та приводить на огляд.

Відповідно до змісту нотаріально посвідченої заяви від 26.09.2023 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1276, ОСОБА_2 повідомляє, що заявник ОСОБА_1 проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , є єдиною особою, яка піклується про нього та здійснює за ним постійним догляд: купує необхідні ліки, забезпечує продуктами харчування та всіма необхідними потребами, сплачує комунальні послуги та безпосередньо доглядає за ним.

Також нотаріально посвідченою заявою від 26.09.2023 року, зареєстрованою в реєстрі за №1277, вищезазначені обставини підтверджує сусід ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є здоровим, що підтверджується висновком про стан здоров`я № 409 від 15.08.2023 року. Також встановлено, що заявник має достатній рівень доходу, є фізичною особою-підприємцем та має можливість забезпечити належний догляд та рівень життя для ОСОБА_2 .

При цьому у своїй заяві, поданій до суду 16.10.2023 року, ОСОБА_2 просить встановити факт, що ОСОБА_1 є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за нею.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз?яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який потребує постійного стороннього догляду.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення.

При цьому представлені заявником суду докази спростовують думку представника заінтересованої особи Мукачівської міської ради про необґрунтованість заяви. Крім того, порядок встановлення здійснення догляду за особою, на який вказує представник заінтересованої особи, визначає механізм призначення і виплати компенсації особі, яка надає соціальні послуги з догляду за особою, в той час як в цьому випадку не ставиться питання про виплату такої компенсації.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 , який є особою похилого віку та потребує постійного стороннього догляду, дійсно перебуває під постійним доглядом заявника ОСОБА_1 , тоді як встановлення цього факту необхідно заявнику для захисту і реалізації прав та інтересів ОСОБА_2 , які передбачені чинним законодавством України. Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, є достатні підстави стверджувати, що встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права і обов`язки, а також законні інтереси особи похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, а тому підлягають судовому захисту.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує постійного стороннього догляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Представник заявника: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Заінтересована особа: Мукачівська міська рада (площа О. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Суддя А.М. Заболотний