ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3494/22
провадження № 2/753/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарях Мартинюк І.В., Шамрай І.В., Козін В.Є. з участю відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ващенко 7» до ОСОБА_1 , про зобов`язання вчинити дії-

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в багатоквартирному будинку розташований хостел. Позивач вказує, що розташування хостелу, як готелю, в квартирі багатоквартирного будинку з боку власника є незаконним, оскільки є нецільовим використанням квартири у багатоквартирному будинку, яка призначена для постійного проживання однієї сім`ї, крім того, квартира технічно не пристосована для проживання такої кількості осіб, що свідчить про порушення норм цивільного та житлового законодавства, порушує права співвласників будинку.

Рух справи.

22.02.2022 визначено головуючого суддю.

02.05.2022 надано запит до ГІОЦ КМДА.

27.05.2022 надана відповідь з ГІОЦКМДА.

09.06.2022 відкрито провадження, розгляд справи призначено на 20.09.2022.

13.09.2022 надійшла заява про зміну предмета позову.

13.09.2022 судове засідання відкладено на 01.11.2022, у зв`язку з неявкою відповідача.

01.11.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

06.12.2022 судове засідання відкладено на 22.03.2023, у зв`язку з неявкою відповідача, за клопотанням представника позивача витребувано докази.

22.03.2023 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 26.04.2023.

26.04.2023 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача на 31.05.2023.

31.05.2023 судове засідання відкладено на 05.07.2023, у зв`язку з неявкою відповідача.

16.06.2023 від відповідача надійшов відзив /а.с. 154 - 159/.

05.07.2023 судове засідання відкладено на 07.09.2023, у зв`язку з неявкою представника позивача та клопотанням відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.09.2023 розгляд справи відкладено на 01.11.2023, у зв`язку з неможливістю забезпечити участь відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

01.11.2023 ухвалено рішення.

Доводи сторін.

Представник позивача просив розглянути справу у відсутність останнього, позов задовольнити з підстав зазначених в останньому.

У відзиві відповідач зазначав, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин викладених у позові, зокрема про те, що у належних йому квартирах розміщений хостел, а також про те, що внаслідок дій осіб, які перебувають у належних відповідачу квартирах відбувається порушення прав співвласників будинку. Разом з тим в судовому засіданні відповідач позицію змінив та пояснив, що він обізнаний про те, що у квартирах належних останньому на праві власності розміщений хостел, проте відповідна діяльність проводиться не ним, а особою, яка орендує квартири і якщо буде судове рішення, що розміщення хостелу є протиправним, то орендар має припинити цю діяльність.

Встановлені судом обставини.

13.05.2020 співвласниками будинку АДРЕСА_1 співвласниками вказаного будинку створено ОСББ «Ващенко 7», метою діяльності якого зокрема є забезпечення і захист прав співвласників /а.с. 18-25/.

Відповідач є власником квартир АДРЕСА_1 в яких розташованих хостел, що визнано учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, отже в силу приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, вказані обставин не підлягають доказуванню.

Співвласники будинку неодноразово зверталися до позивача, а також правоохоронних та контролюючих органів щодо припинення діяльності хостелу у належних відповідачу квартирах /а.с. 18 - 48/, оскілки така діяльність негативно впливає на життя співвласників через негативну поведінку деяких осіб, які там знаходяться, великої кількості потоку сторонніх осіб у будинку, пошкодженням майна тощо, за результатами чого правоохоронними та судовими органами систематично вживають відповідні заходи /а.с. 111-113, 118-132/.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким керувався.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно ч. 7 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу

(ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (постанова ВС від 18.09.2018 у справі №757/22685/16-ц; постанова ВС від 12.06.2013 у справі №6-32цс13).

Згідно ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК Українивстановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власники квартири зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням.

Відповідно до Державних будівельних норм (ДБН В2.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80) допускається розміщення нежитлових приміщень, які використовуються для здійснення господарської діяльності, у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків. Крім того, на верхньому житловому поверсі (у тому числі мансардному) допускається розміщення творчих майстерень художників та архітекторів.

Згідно ст. 8 ЖК України, у виняткових випадках може здійснюватися переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі за рішенням виконавчих органів міських та обласних рад.

Тобто, для здійснення господарської діяльності можуть використовуватися лише нежитлові приміщення. Переведення жилих приміщень у нежилі може здійснюватися, але лише у виняткових випадках, і лише за рішенням виконавчих органів міських та обласних рад.

Відповідно до пункту 3.3 ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі» готель - це один із засобів розміщення, який визначається згідно з вимогами ДСТУ 4527:2006 «Послуги туристичні. Засоби розміщення. Терміни та визначення», тут: будинок або комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання).

Відповідно до пункту 6.1.1 ДБН В.2.2-20:2008 наявність житлової та приймально-вестибюльної груп приміщень є обов`язковою. Склад додаткових приміщень, що підвищують комфорт готелю, не нормується і приймається згідно із завданням на проектування або за проектом. Житлова частина будинків готелів (номерний фонд) повинна бути функціонально і планувальне відокремленою. У випадку розташування приміщень готелів у складі багатофункціональних будинків, а також у випадках блокування приміщень готелів з іншими підприємствами та установами готелі повинні бути планувально відокремлені, ізольовані та забезпечені самостійними входами і комунікаціями (вертикальними і горизонтальними).

Відповідно до пункту 5.31 ДСТУ 4527:2006 хостел (молодіжний готель) - це готель, у якому номери, розташовані зазвичай за коридорною або блочною системою, і має умови для самостійного готування їжі та санітарно-технічні зручності на поверсі або у блоці; може організовувати харчування у закладі ресторанного господарства.

Відповідно до положень Державних будівельних норм України В.2.2/15-2005, квартира - це комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини.

Отже, терміни «готель» та «хостел» не можна ототожнити з термінами «квартира» та «нежитлове приміщення». Хостел є молодіжним готелем і повинен забезпечуватися самостійним входом і комунікаціями.

Слід зазначити, що п. 2.50 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» містить вичерпний перелік приміщень, які допускається розміщуватись у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків. Такого приміщення як готель та/або хостел вказаний перелік не містить.

Відповідно до ст. 150 КУпАП, порушення правил користування жилими приміщеннями, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідноп. 4 Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.1992 № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири), та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Будь-яких даних про те, що відповідач отримував дозвіл на переобладнання належної йому квартири під «хостел», матеріали справи не містять.

Функціонування «хостелу» у багатоквартирному будинку не відповідає положенням чинного законодавства України, оскільки цивільним законодавством України передбачено, що квартира у багатоквартирному будинку призначена для постійного проживання, у той час, як у квартирі розташований «хостел», який за своїм законодавчим визначення є приміщенням для тимчасового проживання (розміщення).

Згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 293 ЦК України, фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.

Враховуючи наведене, вбачається, що розміщення хостелу у будинкує протиправним, спричиняє незручності та проблемспіввласникам будинку, щобезумовно порушує права останніх, з метою захисту яких позивач мав передбачене законом права звернутися до суду і які підлягають відновленню.

Доводи відповідача про те, що останній не має відношення до діяльності хостелу розміщеного у належних йому на праві власності квартирах, суд вважає неспроможними, оскільки на підтвердження таких обставин відповідач доказів не надав, зокрема договорів оренди тощо. Разом з тим, оскільки відповідач є співвласником квартир у багатоквартирному будинку, саме останній згідно вимог вище наведених норм законодавства та статуту ОСББ повинен вжити заходів щодо припинення відповідних порушень.

Що стосується вимог позивача припинити використання квартир відповідача як хостелу іншими особами, такі вимог є безпідставними, оскільки як зазначено вище, судом не встановлено, що відповідна діяльність відбувається на підставі договорів оренди, тощо укладеними між відповідачем та третіми особами.

Судові витрати.

Згідно договору на правову допомогу акту виконаних робіт та платіжних доручень /а.с. 49 - 58/, позивачем було сплачено 15120 грн., розмір яких не оспорювався, а також судовий збір в сумі 2481 грн., які згідно ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 137, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 8, 152 ЖК України, ст.ст. 13, 15, 16, 317, 319, 293, 382, 383 ЦК України,ст.ст. 1, 4, 15Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» суд -

УХВАЛИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ващенко 7» до ОСОБА_1 , про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Припинити використання ОСОБА_1 квартир АДРЕСА_1 в якості міні - готелю (хостелу).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ващенко 7» судових збір в розмірі 2481 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 15120 грн., а всього стягнути 17601 /сімнадцять тисяч шістсот одну/ грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: