Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.

за участі секретаря судового засідання Гефнер К.С-Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу №308/15263/23 за позовом ОСОБА_1 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Михалків Богдан Степанович, звернувся до суду з позовом в якому просить зняти обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 3852842 від 09.10.2006 року, накладений відповідачем Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 12.08.1996 року, Ужгородський відділ Ощадбанку (архівний номер: НОМЕР_1 , архівна дата: 21.08.1998 року, дата виникнення 12.08.1996 року, № реєстра: 17201-208, внутрішній номер 2701D3629TF29314Т5С, коментарій: 324-63).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником вказаного домоволодіння. При посвідченні договору дарування приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. було виявлено наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно архівного запису про накладення заборони відчуження вказаного майна.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 339157307 від 14.07.2023 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 при реєстрації обтяження зазначений ОСОБА_2 , який ніколи не був власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Дана особа була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що є зовсім іншим об`єктом нерухомого майна. Відтак відомості про наявність обтяження майна позивача внесені помилково.

На даний час позивач позбавлений можливості подальшого розпорядження належним йому на праві приватної власності майном - житловим будинком АДРЕСА_1 , зокрема його відчуження у встановлений законом спосіб, внаслідок наявності заборони, за зобов`язаннями осіб, які на момент реєстрації за позивачем права власності не мали жодного відношення до вказаного майна, а тому змушений звертатися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзиву на позов не подав, разом з тим повідомив, що не є належним відповідачем, оскільки виконував лише функцію реєстратора та не порушував прав позивача.

Ухвалою суду від 03.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07.11.2023.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Михалків Б.С. подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Позивачка, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування укладеного з ОСОБА_3 та посвідченого 14.07.2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованим в реєстрі за № 1945, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №339185498.

При посвідченні вказаного договору дарування приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. було виявлено наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно архівного запису про накладення заборони, реєстраційний номер обтяження 3852842 від 09.10.2006 року, накладений відповідачем на підставі повідомлення б/н від 12.08.1996 року, Ужгородський відділ Ощадбанку (архівний номер: 668690LVOV31, архівна дата: 21.08.1998 року, дата виникнення 12.08.1996 року, № реєстри: 17201-208, внутрішній номер 2701D3629TF29314T5C, коментарій: 324-63).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав не нерухоме майно № 339157307 від 14.07.2023 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 при реєстрації обтяження зазначений ОСОБА_2 .

Як вбачається з договору міни від 21.02.1995 попереднім власником вказаного житлового будинку була ОСОБА_4 , якій цей будинок належав на підставі договору дарування, посвідченого 04.07.1986 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за №1-5833 та зареєстрований в Ужгородському БТІ 12.07.1986 за №4222.

Отже, в період виникнення обтяження ОСОБА_2 жодного відношення до житлового будинку АДРЕСА_1 не мав. Відтак, аналізована інформація поза розумним сумнівом дозволяє дійти висновку, що накладення такого обтяження на майно позивача є помилковим.

Пунктом 134 Глави 6 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 18/5 Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року, яка втратила чинність на підставі наказу № 20/5 Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, передбачалось, що державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження:

1)за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку;

2)при посвідченні договору довічного утримання;

3)при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

4)в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вищезазначеної інструкції, державні нотаріальні контори під час накладання обтяження у вигляді заборони на відчуження майна на підставі повідомлення установи банку, у тому числі у 1996 році, виконували виключно функцію реєстратора.

Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що накладання та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Чинне на час виникнення спірної заборони законодавство передбачало реєстрацію заборон винятково на паперових носіях - в реєстрах для реєстрації заборон, з вчиненням відповідного запису в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.

Станом на дату реєстрації обтяження заборони в реєстрі, правові, економічні, організаційні засади системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав визначались Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" N 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон N 1952-IV).

З дати набрання чинності Законом №1952-IV, реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється виключно у випадках: 1) вчинення правочинів щодо нерухомого майна; 2) за заявою власника (володільця) нерухомого майна. При цьому, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Наказом Міністерства юстиції від 18.08.2004 N85/5 (далі - наказ Мін`юсту № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 1020/9619 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012) "Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України" (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006), з метою вдосконалення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, збереження та захисту даних, що містяться у ньому, підвищення рівня захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб, а також профілактики злочинів проти власності, внесено зміни та доповнення до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованого в Мін`юсті 10.06.1999 за №364/3657, виклавши його в новій редакції, та затверджено Інструкцію про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно з пунктами 6, 7 наказу Мін`юсту від 18.08.2004 N85/5 установлено, що до припинення функціонування бази даних раніше створеного реєстру, у порядку, передбаченому пунктом 4 цього наказу, перевірка відсутності або наявності заборони відчуження та арештів об`єктів нерухомого майна здійснюється за допомогою баз даних раніше створеного та модернізованого реєстрів. Після повного перенесення бази даних раніше створеного реєстру до бази даних модернізованого реєстру державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України забезпечує довічне зберігання бази даних раніше створеного реєстру.

Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 №31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2004 року за №1020/9619, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон (пункт 1.1).

Держателем Реєстру заборон є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Реєстру заборон та забезпечує його функціонування (пункт 1.3).

Адміністратором Реєстру заборон є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон (пункт 1.4).

Реєстраторами Реєстру заборон є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; вносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон (пункт 1.5).

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що обмеження щодо нерухомого майна позивача продовжує діяти після спливу 26 років, незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу, відсутність вимог банку про погашення заборгованості, реєстрація обтяження відносно особи, яка ніколи не була власником такого майна, суд дійшов висновку, що наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання.

Зазначені обставити свідчать про відсутність заборгованості позивача, а заборона відчуження майна є суттєвим втручанням у здійснення права власності на належне їй майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, що є підставою зняття такої заборони.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 3852842 від 09.10.2006 року, накладений відповідачем Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 12.08.1996 року, Ужгородський відділ Ощадбанку (архівний номер: 668690LVOV31, архівна дата: 21.08.1998 року, дата виникнення 12.08.1996 року, № реєстра: 17201-208, внутрішній номер 2701D3629TF29314Т5С, коментарій: 324-63).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 листопада 2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник