ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/1091/22
Номер провадження 22-ц/818/1934/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

представника позивачки адвоката Свиридова І. Б.,

представника відповідача адвоката Бєлінського О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року в складі судді Власової Ю.Ю. у справі № 953/1091/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» про визнання відсутніми права іпотеки за договорами іпотеки, зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» до ОСОБА_1 , треті особи: арбітражні керуючі Самойленко Ольга Миколаївна, Лялюк Василь Михайлович про поновлення запису про іпотеку,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРА-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ») про визнання відсутніми права іпотеки за договорами іпотеки.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ) укладено Генеральну кредитну угоду № 703, в рамках якої, з ним як позичальником, боржником) були укладені кредитні договори № 010-2/07/-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, № 010-2/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, № 010-2/07/-01-700-07 від 12 червня 2007 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року ОСОБА_2 передано в іпотеку нежитлову будівлю за літ. А-3, загальною площею 1490,6 кв.м. по АДРЕСА_1 (договір іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року).

12 червня 2007 року на підставі договору іпотеки «010-2/07/-01-700/1-07 в забезпечення виконання умов кредитного договору № 010-2/07/-01-700-07 від 12 червня 2007 року ОСОБА_3 передала в іпотеку нежитлові приміщення 2-го поверху № № 60,63 в літ. «А-5», загальною площею 146,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

27 листопада 2012 року між позивачкою та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого громадянин ОСОБА_4 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - нежитлові приміщення 2-го поверху № № 60, 63 в літ. «А-5», загальною площею 146,8 кв.м., розташовані по АДРЕСА_2 .

12 грудня 2012 року між позивачкою та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - нежитлової будівлі за літ. А-3, загальною площею 1490,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

14 лютого 2013 року право власності на вказане нерухоме майно на підставі договору про задоволення вимог зареєстровано за нею.

21 лютого 2013 року за договором про задоволення вимог вона набула права власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № № 60, 63 в літ. «А-5», загальною площею 146,8 кв.м., розташовані по АДРЕСА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 640/19896/13-ц позивачка була визнана добросовісним набувачем нерухомого майна у зв`язку з чим позов АТ «Райффайзен Банк» про звернення стягнення на підставі статті 23 Закону України «Про іпотеку» на майно належне їй на праві власності залишено без задоволення.

Судом було встановлено відсутність правових підстав для визнання її іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вона набула право власності на спірне майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з прилюдних торгів, в період припинення обтяжень за договором іпотеки. На час укладання договорів купівлі-продажу спірного майна запис про обтяження майна іпотекою було виключено з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, тому до спірних правовідносин не може застосовуватись ст. 23 Закону України «Про іпотеку», так як під час переходу до заявника права власності на спірну квартиру вона предметом іпотеки не була.

14 січня 2022 року від ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» позивачкою отримано два листа вимоги про погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року та укладених в рамках неї кредитного договору № 010-2/07/-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, кредитним договору № 010- 2 07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитного договору № 010-2/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року та кредитного договору № 010-2/07/-01-700-07 від 12 червня 2007 року, що були укладені з позичальником ОСОБА_2 .

Вважає, що вона є добросовісним набувачем (власником) нерухомого майна, право власності якої вільне від обтяжень та зобов`язань, згоду на передачу належного їй нерухомого майна в іпотеку не надавала та майновим поручителем за зобов`язаннями будь-яких осіб не виступала.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

Вказала, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Умови договорів іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та № 010-2/07/-01-700/1-07 від 12 червня 2007 року не містять погодження іпотекодавців забезпечувати виконання зобов`язань новими боржниками. Будь-якої згоди забезпечувати виконання зобов`язань ОСОБА_2 новим боржником за генеральною кредитною угодою № 703 та укладених в рамках неї кредитного договору № 010-2/07/-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, кредитним договору № 010- 2 07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитного договору № 010-2/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року та кредитного договору № 010-2/07/-01-700-07 від 12 червня 2007 року належним позивачці майном не надавалось.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати відсутнім права іпотеки за договором іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та за договором іпотеки № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року.

У червні 2023 року ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: арбітражні керуючі Самойленко Ольга Миколаївна, ОСОБА_6 про поновлення запису про іпотеку.

Зустрічний позовом мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № 703 від 01 жовтня 2007 року, Кредитний Договір № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, відповідно до якого, Банк надав кредит у розмірі 571 400,00 дол. США строком до 01 жовтня 2017 року зі сплатою 11,5 % річних, Кредитний Договір № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, за яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 396 600,00 дол. США строком до 14 грудня 2017 року зі сплатою 12,0 % річних, Кредитний Договір № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 213 250,00 дол. США строком до 01 лютого 2018 року зі сплатою 12,25 % річних.

З метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором, між ОСОБА_2 та Банком було укладено Іпотечний договір № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., реєстровий запис № 5727, відповідно до якого у заставу Банку передано нежитлову будівлю в літері «А-3» загальною площею 1 490,6 кв.м. по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003.

Також, 12 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладен о Кредитний Договір № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року, відповідно до якого, Банк надав кредит у розмірі 344 000,00 дол. США строком до 12 травня 2017 року зі сплатою 11 % річних.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, між Банком та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року, за яким остання передала в іпотеку нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2012 року у справі № 5023/1668/12 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

18 травня 2012 року проведено аукціони з продажу нежитлової будівлі літ. "А-3" площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем якого стала ОСОБА_5

18 травня 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-3» площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2012 року у справі № 5023/1704/12 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

18 травня 2012 року проведено аукціон з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , переможцем аукціону стала ОСОБА_8

18 травня 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Гуревичовим О.М. та зареєстрований за № 372.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2017 року у справі № 5023/1704/12 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , який проведено Українською універсальною біржою в рамках процедури ліквідації Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та оформлений протоколом проведення аукціону № 1 від 18 травня 2012 року з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2012 року, укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрований за № 372.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15 листопада 2018 року у справі № 5023/1668/12 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна: нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який проведено Українською універсальною біржою в рамках процедури ліквідації ФОП ОСОБА_2 та оформлений протоколом проведення аукціону № 3 від 18 травня 2012 року з продажу нежитлової будівлі літ. «А-3», загальною площею 1490,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2012 року, укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з продажу нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрований за № 377.

08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «ВЕКТОР БАНК» (далі - ПАТ «ВЕКТОР БАНК») укладено договори факторингу, за яким останній набув права вимоги за Генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року та Кредитним Договором № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, Кредитним договором № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, Кредитним договором № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, Кредитним Договором № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року. В цей же день ПАТ «ВЕКТОР БАНК» відступлено право за іпотечними договорами № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року.

08 грудня 2016 року між ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» (далі - ТОВ «ФК «ФОРІНТ» укладено договори факторингу, за яким відступлено права вимоги за вказаними угодами.

26 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «ФОРІНТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Алькор Інвест») укладено договір факторингу за яким останній набув права вимоги за Генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року та кредитним договором № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитним договором № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, кредитним договором № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року. В цей же день ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» відступило право за іпотечним договором № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року.

В подальшому права вимоги за вказаними правочинами 11 вересня 2019 року набуло ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 грудня 2021 року закрито провадження у справі № 5023/1668/12 про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_2 та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів. На підставі даної ухвали в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки поновлено запис про іпотеку.

Товариство є іпотекодержателем майна, переданого ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в іпотеку, а саме: нежитлової будівлі в літері «А-3», загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003 та нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» просило поновити у державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно записи про іпотеку нежитлової будівлі в літері «А-3» загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003 та нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічний позов ТОВ «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» задоволено.

Поновлено запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлову будівлю в літері «А-3», загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003.

Поновлено запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5», загальною площею 146,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» 5 368 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки до ОСОБА_10 перейшло право власності на предмет іпотеки, вона набула статус іпотекодавця та всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, тому підстави для припинення іпотеки відсутні, а записи про іпотеку підлягають поновленню.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, а зустрічний позов залишити без задоволення. Також просила скасувати ухвалу суду від 05 липня 2023 року, якою її заяву про повернення зустрічного позову ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» залишено без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано фактичні обставини, встановлені рішеннями судів у справах № 5023/1668/12; № 5023/1704/12; № 640/19896/13-ц, що мають преюдиційне значення.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12 січня 2016 року у справі № 640/19896/13-ц вона визнана особою, яка набула право власності на майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень та є добросовісним набувачем, і це майно не може бути витребуване у неї. Договір про відступлення прав за договором іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та договором іпотеки № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року, укладений 07 квітня 2020 між ТОВ «Алькор-Інвест» та ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» є нікчемними.

В ході розгляду справи № 5023/1668/12 про банкрутство ФОП ОСОБА_2 постановою Східного апеляційного господарського суду від 02 листопада 2022 року встановлено, що ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» не є забезпеченим кредитором, оскільки право вимоги у порядку визначеному статтею 24 Закону України «Про іпотеку» за договорами іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року; № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року не відступалось. Також судом зазначено, що відповідно до вимог статті 16 ЦК України законодавцем не передбачений такий спосіб захисту, як поновлення іпотеки, крім того, питання відновлення іпотеки стосується виключно власника майна ОСОБА_2 , який помер та у якого припинилась цивільна та цивільно-господарська процесуальна дієздатність, та Іпотекодержателя, яким ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» не є.

Вона є добросовісним набувачем та не повинна перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Вона добросовісно покладалася на ці відомості та набула право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень у зв`язку з чим право іпотеки припиняється, а відомості про іпотеку поновленню не підлягають.

Зазначала, що судом не надано оцінку та не розглянуто її клопотання про закриття провадження с застосуванням строків позовної давності, а також про визнання дій ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» зловживанням процесуальними правами.

Позовні вимоги ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» за зустрічним позовом вже були предметом судового розгляду у справі № 5023/1668/12, проте товариство повторно звертається з вимоги про обтяження майна.

Зазначала щодо наявності підстав для закриття провадження на підставі статті 255 ЦПК України, а саме: відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження по справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Позовна давність щодо поновлення запису про іпотеку за договором іпотеки № 010-2/07/1-700/1-07 від 20 червня 2007 року (Іпотекодавець ОСОБА_3 ) та договором іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року (Іпотекодавець ОСОБА_2 ) розпочалась 12 травня 2012 року (дата реалізації нерухомого майна у процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_2 ) та сплинула 12 травня 2015 року.

ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» 11 вересня 2019 року усвідомлено набуло прав грошової вимоги до померлої особи ФОП ОСОБА_11 за генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року та укладеними в рамках неї кредитними договорами.

Зустрічна позовна заява подана ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» до суду поза межами строку для її подання, а тому підлягала поверненню судом заявнику.

16 лютого 2022 року відповідачу встановлено строк на подання відзиву, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів до призначеного судового засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та/або зустрічний позов не подав.

Судові засідання призначались Київським районним судом м. Харкова 08 квітня 2022 року; 01 березня 2023 року; 27 квітня 2023 року, 01 червня 2023 року та лише 14 червня 2023 року ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з зустрічним позовом. Проте, судом першої інстанції поважність причин пропуску строків подання зустрічного позову не з`ясовувалось та не встановлювалось, зустрічний позов прийнятий за відсутності заяви ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» про поновлення строків на його пред`явлення.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 листопада 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: ОСОБА_1 отримав 18 жовтня 2023 року (а.с.120 том 3); Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 03 жовтня 2023 року (а.с.123 том 3); арбітражна керуюча Самойленко О.М. повернуті на адресу апеляційного суду з відмітками від 23 жовтня 2023 року, 01 листопада 2023 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.121-122, 124-125 том 3), що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки; арбітражний керуючий ОСОБА_6 отримав 10 жовтня 2023 року (том 3, а.с.119).

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Свиридова І. Б., який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката Бєлінського О. В., який проти скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між ФОП ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено Генеральну кредитну угоду № 703 від 01 жовтня 2007 року, в межах якої було укладено кредитний договір № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, відповідно до якого Банк надав кредит у розмірі 571 400,00 дол. США строком до 01 жовтня 2017 року зі сплатою 11,5 % річних, кредитний договір № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, за яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 396 600,00 дол. США строком до 14 грудня 2017 року зі сплатою 12,0 % річних, кредитний договір № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року, відповідно до якого, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 213 250,00 дол. США, строком до 01 лютого 2018 року зі сплатою 12,25 % річних (том 2, а.с. 51- 70)

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за генеральною кредитною угодою між ФОП ОСОБА_2 та Банком було укладено Іпотечний договір № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року, предметом якого, з урахуванням додаткових договорів, є нежитлова будівля в літері «А-3» загальною площею 1 490,6 кв.м. по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003 Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., реєстровий запис № 5727 (том 2, а. с. 77-79, 86, 87 ).

12 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року, відповідно до якого, Банк надав кредит у розмірі 344 000,00 дол. США строком до 12 травня 2017 року зі сплатою 11 % річних (том 2, а. с. 71-76).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між фізичною особою ОСОБА_3 та Банком, укладено Іпотечний договір № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року, за яким в іпотеку передано нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Клопотовою Л.Ю. реєстровий запис № 2588 (а.с. 88-93).

Постановою Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2012 року у справі № 5023/1668/12 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (том 2, а.с. 136-141).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15 листопада 2018 року у справі № 5023/1668/12 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна: нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який проведено Українською універсальною біржою в рамках процедури ліквідації ФОП ОСОБА_2 та оформлений протоколом проведення аукціону № 3 від 18 травня 2012 року з продажу нежитлової будівлі літ. «А-3», загальною площею 1490,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2012 року, укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з продажу нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрований за № 377 (том 2, а.с. 142- 153).

Як вбачається з вказаної постанови 18 травня 2012 року проведено аукціон з продажу нежитлової будівлі літ. "А-3" площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем аукціону стала ОСОБА_5 . В цей же день між нею та ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 грудня 2021 року закрито провадження у справі № 5023/1668/12 про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_2 та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів (том 2, а.с. 154-158).

Постановою Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2012 року у справі № 5023/1704/12 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (том 2, а.с. 159 -162).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2017 року у справі № 5023/1704/12 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , який проведено Українською універсальною біржою в рамках процедури ліквідації ФОП ОСОБА_3 та оформлений протоколом проведення аукціону № 1 від 18 травня 2012 року з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2012 року, укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрований за № 372 (том 2, а.с. 163- 180).

Як вбачається з вказаної постанови 18 травня 2012 року проведено аукціон з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , переможцем аукціону стала ОСОБА_8 . В цей же день між нею та ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражним керуючим ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 грудня 2021 року закрито провадження у справі № 5023/1704/12 про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_3 та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів (том 2, а.с. 181- 185)

08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останній набув права вимоги за кредитними договорами згідно з додатком до договору, в тому числі й за Генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року, а саме кредитним договором № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитним договором № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, кредитним договором № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року та кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року. В цей же день між сторонами укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року та № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року, відповідно до якого, ПАТ «ВЕКТОР БАНК» набув статусу Іпотекодержателя (том 2, а.с. 94 106).

08 грудня 2016 року ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» укладено договір факторингу, за яким товариство набуло право вимоги за кредитними договорами згідно з додатком до договору, в тому числі й за Генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року, а саме кредитним договором № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитним договором № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, кредитним договором № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року та кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року. В цей же день між сторонами укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року та № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року (том 2, а.с. 106-116).

26 вересня 2018 року між ТОВ «ФК«ФОРІНТ» та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» укладено договір факторингу, предметом якого є вищевказані кредитні договори. В цей же день ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» відступлено право за іпотечним договором № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року (том 2, а.с. 117-123).

11 вересня 2019 року між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу, за яким відповідачем набуто право вимоги за кредитними договорами згідно з додатком до договору, в тому числі й за Генеральною кредитною угодою № 703 від 01 жовтня 2007 року, а саме кредитним договором № 010-2/07/1-1071-07 від 01 жовтня 2007 року, кредитним договором № 010-1/07/1-1320-07 від 14 грудня 2007 року, кредитним договором № 010-2/07-01-0098-08 від 07 лютого 2008 року та кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12 червня 2007 року (том 2, а.с. 126-131).

07 квітня 2020 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на підставі договору факторингу від 26 вересня 2018 року уклало з ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» договір відступлення прав за яким передало Цесіонарію іпотечні договори № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року та № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року, відступивши право вимоги за вказаними правочинами (том 2, а.с. 132).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (том 1, а. с. 52).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 (том 1, а.с. 51).

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 06 березня 2018 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання наступного набувача іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

Судом касаційної інстанції зроблено висновок, що спірне іпотечне майно було відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності воно обтяженим іпотекою не було, а тому ОСОБА_5 , як власник квартири, не набула статусу іпотекодавця (том 1, а. с. 53-71)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на нежитлову будівлю в літері «А-3» загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: :02:021:003, а також на нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Міяхарою Інгрід Такаші.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, відносяться до юрисдикції господарських судів (пункт 1 частини 1 статті 20 ГПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18) зазначено, що «з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) вказано, що «законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19) зроблено висновок, що: «до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18).

Велика Палата Верховного Суду додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 345/1537/21 (провадження № 14-41цс22) вказано, що: «частина 1 статті 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У пункті 1 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц).

Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина 1 та 2 статті 414 ЦПК України).

Однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник щодо дійсності іпотечного договору № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання Генеральної угоди № 703 від 01 жовтня 2007 року та укладеними в її межах правочинами. Сторонами основного зобов`язання є юридичні особи: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

ОСОБА_1 звернулася з позовом у січні 2022 року, а ТОВ «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» із зустрічним позовом у червні 2022 року, тобто після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», отже, суду першої інстанції слід було закрити провадження у цій частині справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

За таких обставин рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року в частині вирішення спору щодо іпотечного договору № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року підлягає скасуванню з закриттям провадження у цій справі.

Щодо вирішення спору в частині дійсності іпотеки за договором № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року, укладеним між фізичною особою ОСОБА_3 та Банком, то суд виходить з такого.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформацію про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя, шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. У такому випадку у разі невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань іпотекодержатель в силу частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом заявлення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, яка є власником іпотечного майна на момент заявлення таких вимог.

Правові висновки про те, що у разі відчуження іпотечного майна вимога іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки має бути заявлена до особи, яка є власником такого майна на момент подання позову, є усталеними у судовій практиці Верховного Суду (постанови від 07.05.2019 у справі № 926/3371/17, від 23.01.2020 у справі № 916/2558/18, від 18.04.2019 у справі № 15/5009/1800/11, від 05.05.2020 у справі № 161/6253/15-ц).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки № 703/1-07 від 01 жовтня 2007 року.

Стосовно посилань позивачки на відповідні постанови Верховного Суду в контексті відсутності обтяжень на час набуття майна, то суд зазначає, що відповідні обставини оцінюються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин відповідної справи, а тому надання іншої оцінки певним таким обставинам у інших справах автоматично не спричиняє помилковість висновків судів у справі розглядуваній.

Питання набуття прав власності на майно за відсутності записів про його обтяження іпотекою при одночасній чинності такої іпотеки (коли запис було виключено/припинено на незаконних підставах) неодноразово було предметом вирішення Великою Палатою Верховного Суду, яка зазначала, що:

- відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 02.07.2019 у справі №48/340);

- однією з загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26.06.2019 у справі №669/927/16-ц);

- добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18);

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17);

- якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення; у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду; це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек; договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек (постанова від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц).

В послідуючому такі висновки, з метою забезпечення єдності судової практики, було конкретизовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 922/2416/17 наступним чином:

- скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певного часу відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови від 23.10.2019 у справі №922/3537/17). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

З огляду на викладене вирішуючи питання наслідків набуття особою права власності на майно, яке було обтяжено іпотекою, без згоди чинного іпотекодержателя в силу відсутності запису про таку іпотеку, що було наслідком незаконного його припинення, слід виходи із дослідження поведінки такого набувача, за підтвердження добросовісності якої і можливим є висновок про нівелювання сили такої іпотеки.

Як вбачається з іпотечного договору від 12 червня 2007 року (т.2, а.с. 87 - 91) громадянка ОСОБА_3 на час укладання вказаного правочину проживала за адресою АДРЕСА_3 . Вказана адреса є місцем проживання ОСОБА_1 , з чого видно, що вказані особи були знайомі, а тому судова колегія критично оцінює доводи щодо необізнаності позивачки про обтяження майна.

Також, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 не надано доказів щодо обставин на які вона посилається у позові. Матеріали справи не містять кредитного та іпотечного договорів, на підставі якого позивачка набула права власності на це майно. Тобто, докази понесення фактичних витрат у зв`язку з набуттям майна відсутні. За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав вважати обтяження нежитлових приміщень іпотекою непропорційним втручанням в мирне володіння майном, зважаючи на те, що в подальшому рішенням суду прилюдні торги щодо реалізації предмета іпотеки визнано недійсними у зв`язку ненадходженням до кредитора коштів, отриманих з реалізації майна. Отже, визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року призведе до дисбалансу інтересів сторін і є суттєвим порушенням прав кредитора.

Між тим, щодо зустрічного позову, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна рішенням державного реєстратора Дергачівського міської ради Зоткіна Сергія Володимировича від 31 грудня 2021 року № 62715688 перенесено відомості з Державного реєстру іпотек від 13 червня 2007 року та встановлено обтяження на нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літері «А-5» загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; іпотекодавець ОСОБА_3 , підстава для державної реєстрації договір іпотеки № 010-2/07/1-700/1-07 від 12 червня 2007 року (том 1, а. с. 26).

Наказом Міністерства юстиції України від 28 червня 2022 року вказане рішення державного реєстратора Дергачівськогої міської ради Зоткіна С.В. від 31 грудня 2021 року № 62715688 скасовано.

Зважаючи, що рішення суду, на підставі якого виключено запис з Державного реєстрі іпотек скасовано в апеляційному порядку, відомості щодо обтяження виключені, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання права іпотекодержателя та поновлення запису про іпотеку.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали суду першої інстанції від 05 липня 2023 року, то суд вважає зазначити таке.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пунктом 6 частини 1 статті 43 ЦПК України).

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (частина 7 статті 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (частина 1 статті 193 ЦПК України).

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина 3 статті 194 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року в справі № 237/3566/17 (провадження № 61-13886св21) вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2022 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» та роз`яснено право на подання зустрічного позову протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Між тим, даних, щодо дати отримання товариством копії вказаної ухвали суду матеріали справи не містять.

Також, 31 травня 2022 року через систему «Електронний суд» представником ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» подано заяву по поновлення процесуального строку на подання відзиву, оскільки копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою відповідачем отримано не було. Про існування судового процесу стало відомо з сайту судова влада.

Отже, за таких обставин судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято до розгляду зустрічний позов ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ».

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з зустрічною позовною заявою ТОВ «СЕГУРА КАПІТАЛ» було сплачено судовий збір у розмірі 5368,00 грн. Вказані судові витрати було стягнуто з ОСОБА_1 судом першої інстанції.

Зважаючи, що після перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції зустрічний позов задоволено частково, розмір судового збору, стягнутого на користь ТОВ «СЕГУРА-КАПІТАЛ» з позивачки підлягає зменшенню до 2684 грн (5368 - 2684) грн судового збору.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 369, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1, 2 ст. 377, 382, 384, ст. 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року в частині поновлення запису про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлову будівлю в літері «А», загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,2469 за кадастровим номером: :026021:003 скасувати, провадження по справі у цій частині закрити.

Роз`яснити сторонам, що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови сторони мають право звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 (паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_1 , виданий 23 жовтня 2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРА-КЕПІТАЛ» (м. Харків, пр. Науки, 56, ) з 5368,00 грн до 2684 (дві тисячі вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина