Справа № 211/3208/22
Провадження № 2-о/211/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Трофименко М.В.,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою, яку в послідуючому уточнила, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт, постійного проживання її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 рік.

На підтвердження своїх вимог зазначила, вона народилася у місті Кривий Ріг, де наразі і проживає. Факт народження її у місті Кривий Ріг підтверджується свідоцтвом про народження. Її батьки українці, однак відомості про батька де він знаходиться, у неї відсутні. У її свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 , що видане 04.07.2003 року зазначені свідчення про батьків: батько - ОСОБА_5 , громадянство України, мати- ОСОБА_4 , також громадянка України. Свідоцтво видане відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально- міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу.

Її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті паспорт матері було втрачено, не залишилась навіть копії. Оскільки вона своєчасно не оформила паспорт громадянки України, а документ, що засвідчує громадянство її матері, було втрачено, в неї виникли труднощі в його отриманні

Її виховувала тітка, ОСОБА_6 з якою вона проживала разом з 2000 року. До школи вона не ходила, освіти не отримала. З тіткою вона проживала за адресою АДРЕСА_1 .

Вона завжди працювала без належного оформлення,

доглядала за дітками. Бажає отримати паспорт, та почати отримувати освіту, укласти шлюб. Тому вона звернулася до міграційної служби, щоб отримати

паспорт. Однак при намірі отримати паспорт вона отримала відмову міграційної служби у зв`язку з пропуском строку, відсутністю відомостей про матір, а саме її походження, відсутність у неї довідки про підтвердження громадянства, тощо.

У зв`язку з чим змушена звернутись до суду.

В ході розгляду справи заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Трофименко М.В. на заяві наполягали, та просили її задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Маркоза Н.О. проти задоволення заяви не заперечувала.

Свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що вона є тіткою по лінії батька ОСОБА_7 . Її батько ОСОБА_8 . Заявниця з нею проживає з 9 років. Її мати ОСОБА_4 попросила посидіти з донькою, так як їй треба було поїхати, поїхала та більше не повернулась. Її батько в 1990 році поїхав в Росію на заробітки, спочатку приїздив, а потім перестав приїздити, де він зараз вона не знає. За оформленням документів для ОСОБА_9 , вона не зверталась, так як думала, що приїде її мати та вона і займеться оформленням всіх документів. Мати її померла, зі слів також відомо, що і батько помер. Зараз ОСОБА_9 проживає з чоловіком.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_9 . Вони проживають в цивільному шлюбі з 2018 року. У 2023 році у них народилася дитина. У ОСОБА_9 не має паспорту, та вони не можуть офіційно зареєструвати шлюб. Зі ОСОБА_9 , її мати зловживала алкогольними напоями. Вона проживала з тіткою, яка її виховала.

Суд, вислухавши заявника, представників сторін, свідків, всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданого повторно 04 липня 2003 року. Її батьками записані: мати- ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 .( а.с. 5).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Кіровоградська область, Команіївський район, село Мар`ївка, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 18 березня 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис № 335, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с. 7).

Згідно довідки, виданої Головою вуличного комітету № 29 від 06.09.2022 року, ОСОБА_1 дійсно проживає разом зі своєю тіткою ОСОБА_6 з 2000 року по теперішній час ( а.с. 6).

Заявник ОСОБА_7 звернувся до Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорту громадянина України. Однак листом заявнику повідомлено, що необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту ( а.с. 4 ) .

З відповіді Центрально - Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі від 15.08.2023 року вих. № 1737/31.12-30 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при державній реєстрації смерті був зданий паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Центрально - Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровської області, 23.05.2003 року ( а.с. 64).

З відповіді на адвокатський запит до Центрально - Міського відділу ДМС у м. Кривий Ріг від 27.09.2023 року, вбачається, що дійсно ОСОБА_4 документована паспортом України (зразка 1994 року) у зв`язку з обміном на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року). В заяві про видачу паспорта громадянина України в графі місце народження вказано: с. Мар`ївка, Компаніївський район Кіровоградська область. Однак, відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 на території Компаніївської селищної ради відсутні ( а.с. 65).

Крім того, з відповіді на адвокатський запит Центрально - Міського відділу ДМС у м. Кривий Ріг від 30.08.2023 року стало відомо, що ОСОБА_4 прибула у 2003 році до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області з Херсонської області с. Кочубєївка.

Відповідного запиту адвоката до голови Кочубєївської територіальної громади, стало відомо, що по господарській книзі село Кочубєївка значиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дата народження була записана зі слів, а тому було допущено помилку в даті народження) молдавської національності, яка була зареєстрована на території села з 1983 року по 2000 рік ( а.с. 67-78).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частин першої,другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба,рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно- проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української PCP на момент набрання законної сиди вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації її прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18). Тобто, суд вважає, що наданими заявником документами та показами свідків, підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року в Херсонській області на території с. Кочубеївка, а саме на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України Про правонаступництво України» та входила на момент проживання заявника до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст. ст. 315-319 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.258, 259, 263, 265, 272, 293, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Кривого рогу Дніпропетровської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991року.

Ідентифікувати та встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат