Провадження № 2/750/1690/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Матроса І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

18 серпня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2022 року до липня 2023 року в сумі 35274 грн. 54 коп.

Обгрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач та відповідач з 10 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2023 року було розірвано. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2022 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач свій обов`язок щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач має право на стягнення пені відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

У судовому засіданні представник позивача вказав, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, оскільки відсутня його вина у виникненні заборгованості по аліментам.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та справи № 750/7799/22, суд встановив наступне.

Позивач та відповідач з 10 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2023 року розірвано (а.с. 8).

Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, 10).

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 грудня 2022 року в справі № 750/7799/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2022 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 28-29 справи № 750/7799/22).

На виконання вказаного заочного рішення суду позивачу було видано виконавчий лист (а.с. 11), який вона отримала 20 січня 2023 року (а.с. 33 справи № 750/7799/22) та пред`явила на примусове виконання до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Прилепського С.І. від 08 лютого 2023 року було відкрито виконавче провадження № 70964261 на підставі вказаного виконавчого листа (а.с. 12).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Прилепським С.І. 23 жовтня 2023 року, та звітів Військової частини НОМЕР_1 про здійснені відрахування, слідує, що станом на кінець січня 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складала 35274 грн. 54 коп. З лютого 2023 року із заробітку відповідача почали відраховуватися аліменти та здійснювалося погашення заборгованості. Повністю заборгованість, яка утворилася з листопада 2022 року по січень 2023 року, була погашена у липні 2023 року. Станом на кінець липня 2023 року у відповідача наявна переплата в сумі 405 грн. 95 коп. (а.с. 13).

За розрахунком позивача пеня за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2022 року до липня 2023 року складає 44342 грн. 13 коп., проте з урахуванням обмежень, встановлених статтею 196 Сімейного кодексу України, позивач просить стягнути пеню в сумі 35274 грн. 54 коп., що становить 100 відсотків заборгованості, яка була у відповідача станом на кінець січня 2023 року.

Згідно з частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц.

Разом з тим, тлумачення статті 196 Сімейного кодексу України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному конкретному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 Сімейного кодексу України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19.

Суд враховує, що відповідач з 24 лютого 2022 року проходить військову службу, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року (а.с. 12 справи № 750/7799/22).

При розгляді справи № 750/7799/22 про стягнення аліментів відповідач не отримував повістки та позовну заяву з доданими до неї документами, в тому числі і не отримав копію заочного рішення суду (а.с. 20, 25, 32 справи № 750/7799/22).

Представник відповідача суду пояснив, що відповідач проходить військову службу, за місцем реєстрації не проживає і до моменту відрахувань аліментів з його заробітку за місцем несення служби (до лютого 2023 року) не знав про те, що існувало заочне рішення суду, яким стягнуто з нього аліменти і, що в нього саме за судовим рішенням виник обов`язок сплачувати аліменти на користь позивача.

Достовірних відомостей про те, що відповідач знав про знаходження в провадженні суду справи № 750/7799/22 та, що з нього заочним рішенням суду стягнуто аліменти, у суду немає.

Як встановлено в судовому засіданні позивач отримала виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів у суді 20 січня 2023 року, а пред`явила його на виконання лише у лютому 2023 року, хоча судове рішення допускало негайне його виконання. Після пред`явлення виконавчого листа до відділу ДВС стягнення з відповідача аліментів розпочалося одразу з його заробітку за місцем несення військової служби, в тому числі з цього часу здійснювалося погашення заборгованості, яка утворилася до пред`явлення позивачем виконавчого листа до виконання.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що вина відповідача в утворенні заборгованості до пред`явлення позивачем виконавчого листа до виконання відсутня, умислу на ухилення від сплати аліментів та заборгованості в нього не було, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.11.2023.

Суддя