Справа № 314/2250/22
Провадження № 2/314/127/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/2250/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в АДРЕСА_1 вона має у власності з 2010 року житловий будинок та земельну ділянку під номером НОМЕР_2 . Вказана земельна ділянка приватизована, присвоєно кадастровий номер: :03:004:0173, площею 0,25 га, призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У сусідньому будинку НОМЕР_1 проживає відповідач ОСОБА_2 , який періодично умисно порушує спільну межу: минулого року він під час оранки трактором своєї земельної ділянки частково заорав земельну ділянку позивачки, знищивши частину насаджень. Восени повторилося те саме, крім того, залишив свого плуга на ділянці ОСОБА_1 . Плуг знаходиться там і до цього часу. Весною 2022 року позивачка висадила не своєї земельній ділянці горох, однак ОСОБА_2 його вирвав і викинув. Поряд із межею відповідач насадив баштан, пагони якого розкидалися і на земельну ділянку позивачки.

На усні претензії позивачки ОСОБА_2 не реагує, продовжує перешкоджати користуватися належною їй земельною ділянкою.

У травні 2021 року представниками ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД» за замовленням позивачки встановили та погодили із суміжними землевласниками зовнішні межі земельної ділянки, на кутах земельної ділянки землевпорядник забив межові знаки. Однак відповідач продовжує умисно перешкоджати позивачці користуватися належною їй земельною ділянкою: знищує саджанці, вириває і викидає межові знаки, встановлені землевпорядником.

Враховуючи зазначені обставини, позивачка у позовній заяві просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди власнику в користуванні земельною ділянко, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони ОСОБА_2 чіпати чи знищувати межові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці.

Ухвалою суду 19.09.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

08.11.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона не згодна з позовними вимогами, відповідач заперечує щодо позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначив, що жодного порушення, зазначеного у позовній заяви, ним не вчинено, жодних доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав, позов необґрунтований та безпідставний. Акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжними землевласниками, долучений позивачем до позовної заяви, був складений без відповідача. Із фото, долучених до матеріалів справи, неможливо встановити де саме встановлені межові знаки, які саме рослини порушили межу. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо знищення відповідачем межових знаків. Крім того, представник відповідача зазначила, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом заборони відповідачу знищувати межові знаки, а також будь-яким чином перетинати межі ділянки, яка належить позивачці, не підлягає задоволенню, оскільки стороною позивачки не доведено факту протиправних дій зі сторони відповідача, обставини, викладені в позовній заяві, не підтверджені доказами. Стосовно позовної вимоги про заборону відповідачу знищувати межові знаки, перетинати межі земельної ділянки, яка належить позивачу, представник відповідача зазначила, що захисту підлягає тільки конкретно порушене, невизнане або оспорювань право, свобода чи законний інтерес, а не передбачуване, можливе порушення. Суд не може ухвалювати рішення як застереження від будь-яких порушень у майбутньому, та не може умовним, тому, на думку представника відповідача, в даному випадку відсутня підстава та предмет спору, тому просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. ОСОБА_1 пояснила, що має у власності приватизовану земельну ділянку. Її сусід - відповідач ОСОБА_2 систематично порушує межі належної позивачці земельної ділянки: знищує межові знаки, переорав частину городу позивачки, шириною приблизно 2-2,5 м, знищивши насадження смородини, полуниці, залишив плуг, який перебуває на городі позивачки і на час розгляду справи.

Представник позивача також зауважив, що відповідач не є власником земельної ділянки, вона перебуває у нього у користуванні. Матеріалами справи, наявними доказами, поясненнями свідків доведено обставини, зазначені у позовній заяві, зокрема поведінку відповідача, який порушує права та інтереси ОСОБА_1 , тому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, оскільки обставини, зазначені у позовній заяві, не підтверджені належними та допустимим доказами. Зокрема, жоден зі свідків не бачив того, що саме відповідач ОСОБА_2 знищує межові знаки, ніхто не визначився із тим, де саме проходить межа між земельними ділянками позивачки та відповідача

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив таке.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 825690 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з копією довідки № 313 від 05.07.2022, виданої виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 21.03.2016 № 115 «Про виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» перейменовані наступні об`єкти топоніміки в с. Матвіївка Матвіївської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області: вулиця «Леніна» на « Центральна »; вулиця «Октябрська» на «Українська».

Позивачка ОСОБА_1 зверталася до ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області через виникнення конфлікту із сусідом ОСОБА_2 через межу на городі (копія довідки № 5634 про результати розгляду матеріалів ЄО № 5872) від 19.07.2021, копія довідки № 10340 про результати розгляду за зверненням ОСОБА_1 від 11.12.2021).

Крім того, позивачка зверталася до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою щодо самозахвату земельної ділянки, на яку отримала відповідь № Х-58 від 01.06.2021 із рекомендацією встановити межі своєї земельної ділянки, де будуть визначні координати крайніх точок межі із сусідньою земельною ділянкою та винести їх в натуру (на місцевість), звернувшись до ліцензованої організації, яка має право проводити ці види робіт. У разі неможливості вирішення питання в позасудовому порядку, запропоновано звернутися до суду.

Згідно з відповіддю Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області № Х-72 від 15.06.2023, ОСОБА_1 повторно зверталася до Матвіївської сільської ради із заявою щодо самозахвату земельної ділянки сусідом, надано відповідь щодо того, що власник (користувач) земельної ділянки попереджається та несе відповідальність за знищення межових знаків відповідно до пункту «е» частини першої статті 211 Земельного кодексу України, статті 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У разі неможливості вирішення питання в позасудовому порядку, запропоновано звернутися до суду.

Також позивачка зверталася до Запорізької обласної державної адміністрації стосовно індивідуального землекористування і присадибного господарства, на що отримала відповідь від 30.11.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 повідомлено про те, що питання, які викладені у скарзі, знаходяться поза межею повноважень і компетенції облдержадміністрації. Зазначено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування, спір вирішується у судовому порядку.

Згідно з копією акта обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 на наявність порушень законодавства з боку сусіда ОСОБА_2 від 18.07.2022, складеного у присутності заявниці ОСОБА_1 , було проведено обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_2 про порушення правил добросусідства. У результаті візуального обстеження вищевказаної земельної ділянки встановлено, що по сусідству із заявницею ОСОБА_2 розміщено тракторний плуг та висаджено огородину (кавуни) на частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на земельну ділянку відповідно до Державного акту (серії ЯК 825690 від 26.10.2010). До отримання заявницею документі, що підтверджують право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 підписав Акт встановлення погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами. Для вирішення межових спорів, які тривають не один рік, власницею земельної ділянки було запрошено повторно ліцензовану проекту організацію для проведення топографо-геодезичних робіт - виконання геодезичних зйомок, на місцевості для визначення поворотних точок меж земельної ділянки та встановлення межових знаків, але ОСОБА_2 межові знаки знищив та наголосив на тому, що і надалі буде знищувати будь-яку спробу сусідки ОСОБА_1 огородити свою ділянку, бо вважає, що дана частина земельної ділянки належить йому. ОСОБА_6 було повідомлено про зміст добросусідства до ст. 103 Земельного кодексу України, де передбачено, що сусіди зобов`язані здійснювати будь-яку дозволену діяльність на своїх ділянках, не порушуючи права на землю один одного, та дотримуватись при цьому принципу співпраці в напрямку покращення загальних якісних характеристик землі. Комісією було запропоновано, щоб ОСОБА_2 також надав документи на право приватної власності на земельну ділянку, але, як з`ясувалося, документів у нього немає. 16.07.2021 ОСОБА_2 та його родина зверталися з відповідною заявою до сільської ради для отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території Матвіївської сільської ради в АДРЕСА_3 . 22.07.2021 рішенням одинадцятої сесії сільської ради № 33 було надано вищевказаний дозвіл, але спливає термін дії рішення 22.07.2022, документів від ОСОБА_2 на затвердження технічної документації не подано.

На підставі вищевикладеного, комісія вважає за необхідне: ОСОБА_1 для захисту своїх прав на повагу до свого приватного і сімейного життя, здоров`я, житла звернутися до суду; дотримуватися правил добросусідства; ОСОБА_2 оформити право власності на земельну ділянку, дотримуватися правил добросусідства, не посягати на чужу земельну ділянку, без дозволу не прохолодити межу між власною та сусідньою земельною ділянкою.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 , належна його дружині земельна ділянка межує з іншого боку із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що він був присутній під час того, як ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД» встановлювали і відбивали межові точки земельної ділянки позивачки, допомагав чоловіку ОСОБА_1 ОСОБА_8 встановлювати межові знаки за вказівкою представника «Козацьких земель». Через декілька днів ОСОБА_8 повідомив, що хтось прибрав межові знаки зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 вимушені були знову встановлювати межові знаки. Така ситуація повторювалася декілька разів. Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що дійсно на території земельної ділянки знаходиться величезний плуг, кому він належить свідок не знає, однак орав ним ОСОБА_2 . На зораній ОСОБА_2 частині земельної ділянки ОСОБА_1 були розташовані рослини полуниці, смородини, однак насадження знищені. ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_2 визнав, що він вирвав межові знаки, погрожував, що кожного разу буде так робити, оскільки не згодний із встановленими межами.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 - на протилежній стороні вулиці. ОСОБА_10 неодноразово був свідком конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був присутній тоді, коли приїздила поліція (2-3 рази), коли викликали депутата і представників сільської ради для вирішення питання із межами земельних ділянок. ОСОБА_10 чув, які ОСОБА_2 висловлював погрози у бік чоловіка позивачки - ОСОБА_8 , бачив, що на земельній ділянці ОСОБА_1 розташований плуг, який ОСОБА_2 загнав на частину землі ОСОБА_1 , знищивши насадження, які там росли до цього, а також заривши компостну яму Харченків. Раніше на межі був старий паркан, який ОСОБА_2 пошкодив і почав орати плугом. ОСОБА_2 ігнорує всі докази. Депутат, поліція впливу на нього не мають. Відповідач також погрожує, що якщо хтось надумає пошкодити плуг, то там у землі сам і залишиться. ОСОБА_10 не бачив, що саме ОСОБА_2 витягнув межові знаки, однак все вказує на це, більше у цьому ніхто не зацікавлений. ОСОБА_10 також допомагав встановлювати межові знаки, коли приїздили представники ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», за їхньою вказівкою. А потім прийшов чоловік позивачки і повідомив, що всі межові знаки зі сторони ОСОБА_2 витягнуто, тому ОСОБА_10 допомагав неодноразово їх встановлювати знову.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає на сусідній земельній ділянці позивачки, з іншого боку. ОСОБА_2 почав займати частину території городу сусідів свідка - ОСОБА_1 . Постійно відбуваються через це конфлікти, для вирішення яких залучалися і поліція, і депутат, і представники сільської ради. ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», щоб затвердити межі належної їй земельної ділянки. Після цього ОСОБА_2 неодноразово витягував межові знаки, як він це робив свідок не бачила, однак межові знаки зникають лише з його боку. Свідок особисто чула погрози ОСОБА_2 про те, що він і надалі буде знищувати межові знаки, а якщо хтось зайде на його город - він переламає тому хребет. ОСОБА_2 ігнорує те, що у ОСОБА_1 є відповідні документи на землю і наполягає на тому, що частина землі, яку він зорав, належить йому. Свідок ОСОБА_12 бачила плуг, який знаходиться на землі ОСОБА_1 , який загнав ОСОБА_2 , знищивши насадження, які там були. Свідок ОСОБА_12 не була присутні тоді, коли встановлювали межові знаки разом із представниками ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», однак була присутня вже тоді, коли межові знаки відновлювали. ОСОБА_12 бачила, як ОСОБА_2 намагався виривати межові знаки. Сам процес пошкодження насаджень плугом вона не бачила, однак була присутня вже під час оформлення події працівниками поліції. Станом на 26.04.2023 плуг продовжує знаходитися на території земельної ділянки ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він займає посаду головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Матвіївської сільської ради. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Матвіївської сільської ради за фактом того, що її сусід вирвав стовпчики, зайняв частину належної їй земельної ділянки і почав там засаджувати свій город. За допомогою технічної документації ОСОБА_1 було здійснено вимір земельної ділянки з ОСОБА_2 у його присутності, і тоді він погодився із замірами. Згодом ОСОБА_1 знову звернулася до сільської ради з приводу вказаного питання, тоді було створено тимчасову комісію, у складі якої був ОСОБА_14 , у склад також входив поліцейський офіцер громади. Було здійснено виїзд до земельних ділянок, за допомогою публічної кадастровий карти та технічної документації повторно було здійснено виміри, з якими цього разу відповідач вже не погодився. Між даними із публічної кадастрової карти та технічними документами суперечностей виявлено не було. ОСОБА_2 визнав, що плуг, який знаходить на території земельної ділянки ОСОБА_1 , належить йому. На час виїзду на зораній ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1 вже росли насадження ОСОБА_2 . Земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача, належить Матвіївській територіальній громаді, фактично вона не сформована. Земельна ділянка ОСОБА_1 сформована, приватизована, винесена на місцевість. Під час складання актів у липні 2022 року межових знаків з боку ОСОБА_2 не було, плуг знаходився на земельній ділянці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнав, що цей плуг його.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні

Позивачем заявлено такі позовні вимоги: ухвалити рішення, яким усунути перешкоди власнику у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони ОСОБА_2 чіпати чи знищувати медові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці.

Тобто, обраний позивачем спосіб захисту полягає у забороні вчиняти певні дії.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вимога заборонити відповідачу вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає лише вже порушене право.

При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід враховувати положення ч.1 ст.13 п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач. А отже - суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який останній не просить застосувати.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту її прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, 15,16 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішенн яабо у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.10.2023.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

26.10.2023