Дата документу 09.11.2023
Справа № 334/1955/15-ц
Провадження № 4-с/334/33/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Ленінський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши заяву представника заявника про зупинення провадження по скарзі

в с т а н о в и в :

04 жовтня 2023 року до провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлової Н.Ю. надійшла скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича (м. Запоріжжя, вул. Жаботинського Леоніда, 50, офіс 106) щодо відкриття виконавчих проваджень ВП 72903186 та ВП 72904651 від 28.09.2023 року, боржником у яких є ОСОБА_1 .

До початку розгляду скарги по суті, представник скаржника подав заяву про зупинення провадження по даній скарзі до набрання законної сили судового рішення по цивільній справі № 334/1955/15-ц.

У судовому засіданні представник скаржника пояснив, що Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2023 року відкрито касаційне провадження № 61-10109ск23 по цивільній справі 334/1955/15-ц.

Посилаючись на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, представник скаржника просив суд зупинити провадження по розгляду скарги на дії приватного виконавця до набрання законної сили судового рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Скаржник підтримав позицію свого представника.

Приватний виконавець Сколибог О.С. заперечував проти задоволення такої заяви, вважає що зупинення провадження по розгляду скарги на дії державного виконавця не передбачено нормами ЦПК. Просив суд відмовити у задоволенні такої заяви.

Дослідивши матеріали скарги в межах заявленої заяви, суд дійшов наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Заявлені заявником заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18.

Враховуючи вищевикладе, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про зупинення провадження по розгляду скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючисьст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 260-261, 448-449ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявника про зупинення провадження по скарзі до набрання законної сили судового рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по цивільній справі № 334/1955/15-ц - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду за суттю вимог оскарженню не підлягає.

Суддя: Козлова Н. Ю.