Справа № 716/1550/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2023 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря - Кульки О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади старостинського округу №5 с. Чуньків об`єднаної Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до територіальної громади старостинського округу №5 с. Чуньків об`єднаної Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради, в якому просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 42,70 кв.м. та житловою площею 20,30 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна частку (пай), який перебуває в оренді ТзОВ «Надія плюс».

Згідно заповіту від 07.03.2002 ОСОБА_3 житловий будинок належний їй на праві власності заповіла синові ОСОБА_4 , а земельну чатку (пай) , який зданий в оренду ТзОВ «Надія плюс» заповіла синові ОСОБА_1 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 спадщину за заповітом після смерті матері не прийняв, на спадщину не претендує і одержувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом чи за законом не бажає, про що подав заяву до нотаріальної контори.

Спадкоємець ОСОБА_1 на час відкриття спадщини із померлою матір`ю не проживав, однак вступив в управлінння та володіння спадковим майном та користується ним, утримував будинок, вкладав особисті кошти в ремонтні та будівельні роботи, які проводилися біля будинку, брав участь у похованні матері.

Позивач вказує, що з метою оформлення спадщини він звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за ОСОБА_3 .

Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача- територіальної громади в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяву представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 05.04.2002 (а.с.16).

Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно».

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 за життя 07.03.2002 склала заповіт , згідно якого житловий будинок, який належить їй на праві приватної власності заповіла своєму синові ОСОБА_4 ; земельну частку (пай), який зданий в оренду АП ТзОВ «Надія Плюс» заповіла синові ОСОБА_1 .

Відповідно до 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Встановлено, що спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадкоємець ОСОБА_4 на час відкриття спадщину із померлою ОСОБА_3 не проживав, спадщину протягом шестимісячного строку спадщину не прийняв і на неї не претендує, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажає. Вказане вбачається із копії заяви, адресованої до Заставнівської державної нотаріальної контори від 10.06.2011 (а.с.60 ).

Спадкоємець ОСОБА_1 на час відкриття спадщини із померлою ОСОБА_3 не проживав, однак вступив в управлінння та користування спадковим майном, робив ремонт будинку, витрачав кошти на його утримання.

З показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 , яка являлась матір`ю позивача. ОСОБА_3 померла весною 2002 року. Її хоронив син ОСОБА_7 , менший син ОСОБА_8

перебував за межами України. Після смерті матері саме ОСОБА_7 доглядав за будинком , в нього були ключі від будинку, він робив поточний ремонт будинку, обробляв земельну ділянку, однак в будинку ОСОБА_7 не проживав.

Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 і такий факт необхідно встановити.

Відповідно до ст.ст.1258,1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що внаслідок не прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 являється позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимоги даної статті спадкоємець ОСОБА_1 звернувся до Заставнівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, що підтверджується матеріалами спадкової справи №260/2011.

Встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 частину спадщини оформив, а саме отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Вказане вбачається із копії спадкової справи № 260/2011.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за ОСОБА_3 . Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.06.2011 (а.с.26).

Із довідки Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, вбачається, що згідно із записами погосподарської книги сільської ради житловий будинок в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 (а.с.20).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не

передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Встановлено, що ОСОБА_3 за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно технічного паспорта на будинок , житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 побудований у 1940 роках.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525-527, 548 ЦК УРСР , ст.ст. 328,392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , 1924 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Чуньків Чернівецького (Заставнівського) району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ."А", загальною площею 42,70 кв.м. та житловою площею 20,30 кв.м.; літня кухня літ."Б", сарай літ."В", "Г","Д", вбиральня літ. "Е", огорожа під №1, хвіртка-ворота під №2, всього інвентаризаційною вартістю 115640 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чуньків Чернівецького (Заставнівського) району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_2 ), житель АДРЕСА_2 ;

представник позивача- Русаль Іван Іванович, адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.06.2023;

відповідач- територіальна громада старостинського округу №5 с. Чуньків об`єднаної Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, с.Кадубівці вул. Михайловського, 22 Чернівецького району Чернівецької області.

Повний текст рішення складено 03.11.2023.

Суддя О.Пухарєва