Провадження № 2/127/1434/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

представника позивача - адвоката Семенюка І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання договору іпотеки припиненим, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Бєлої О. М. про визнання припиненим договору іпотеки квартири №VIHOGK02021219, укладеного 01 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», зобов`язання приватного нотаріуса Бєлої О. М. вчинити дії щодо зняття заборони на відчуження та виключення відповідних записів з державних реєстрів та внести відповідний запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Заявою від 17 липня 2023 року, яка прийнята до розгляду після зміни учасників справи, позивач змінив предмет позову та просив визнати договір іпотеки від 01 березня 2007 року припиненим, зобов`язати відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» повернути оригінали правовстановлюючих документів та зобов`язати вчинити дії приватного нотаріуса Бєлую О. М. зняти заборони про державну реєстрації та їх обтяжень від 21 вересня 2016 року, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», внесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. номер запису про право власності 16578590, номер розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101 (а.с.226-229 т.1).

Свої вимоги мотивує тим, що 01 березня 2007 року між ним та ПриватБанком був укладений кредитний договір №VIHOGK02021219, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі їх з каси на строк з 01 березня 2007 року по 01 березня 2027 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 47200,00 доларів США з метою купівлі нерухомості в сумі 40000,00 доларів США, а також 7200,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інституту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, 0,2% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, відсотки у разі дострокового повернення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Щомісячний платіж становить 525,09 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань цього ж дня сторони уклали договір іпотеки №VIHOGHK02021219, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останньому на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 886.

Позивач зазначає, що протягом восьми років з 2007 року по 2015 рік він добросовісно виконував умови кредитного договору та сплатив банку кошти в сумі 51687,00 доларів США, взявши кредит на суму 47200,00 доларів США, тобто переплатив 4487,00 доларів США. Позивач стверджує, що станом на 01 червня 2015 року він виконав повністю взяті на себе зобов`язання по договору іпотеки та кредитному договорі, а тому договір іпотеки з цієї дати є припиненим. При цьому, позивач зазначає, що договір іпотеки є вкрай не вигідними для позивача, оскільки виходячи із змісту вищевказаного кредитного договору, він мав повернути банку кошти в розмірі 140000,00 доларів США, що свідчить про те, що він був укладений шляхом введення його в оману, збігом тяжких обставин (відсутністю житла у м. Вінниці, важкими економічними умовами та народженням дитини).

Крім того звертає увагу, що у зв`язку з націоналізацію банку жодні зміни до договорів не вносилися.

Позивач стверджує, що його вимоги в досудовому порядку припинити договір та виконати рішення суду касаційної інстанції, яким зокрема скасовано право власності відповідача на квартиру, та повернути оригінали правовстановлюючих документів банк відхилив.

При цьому вказує, що 21 вересня 2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. за зверненням позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, за ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 26 вересня 2016 року, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року. Однак, постановою Верховного Суду України від 02 грудня 2020 року у справі № 127/31897/18 визнано протиправним та скасовано вищевказане рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень. Позивач звертався до банку та, вказуючи ці обставини, просив, зокрема виконати постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі №127/31897/18, зняти обмеження з квартири та повернути йому правовстановлюючі документи, однак вказані вимоги залишились не виконані. Відповідач приватний нотаріус Бєлая О.М. також не виконала рішення суду та не поновила його права на квартиру.

Позивач звертає увагу, що на даний час власниками цієї квартири є він та його дружина, їх частки є рівними. В цій квартирі, окрім них, також проживають їх діти, а в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виселення його та членів сім`ї з спірної квартири відмовлено постановою Верховного Суду України від 24 лютого 2021 року у справі № 127/10609/18.

З огляду на викладене просив задовольнити позовні вимоги (а.с.1-11,226-229).

АТ КБ «Приватбанк» надав відзив на позов ОСОБА_1 та просив відмовити в його задоволенні, вказуючи, що між банком та позивачем був укладений кредитний договорів № VIHOGHK02021219 від 01 березня 2007 року, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позивачу кредит в розмірі 47200,00 доларів США на термін до 01 березня 2027 року, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. З метою забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору позивачем станом на 05 квітня 2016 року виникла заборгованість в загальному розмірі 38812,67 доларів США, яка солідарно стягнута з позивача та ОСОБА_4 заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року (справа №127/10203/16), яке набрало законної сили. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року заяву позивача про перегляд заочного рішення в цивільній справі №127/10203/16-ц залишено без задоволення.

Відповідач зазначає, що після ухвалення рішення погашення заборгованості не відбувалось. Всі платежі, на які посилається позивач, здійсненні до ухвалення вищевказаного рішення та враховані судом. За таких обставин твердження позивача про належне виконання умов договору та наявність підстав для припинення іпотеки є безпідставними. Також звертає увагу, що питання виконання кредитного договору було предметом розгляду в цивільній справі №127/14214/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ « ПриватБанк» про визнання договору іпотеки розірваним, визнання договору кредиту виконаним і розірваним. (а.с.108-110, том 1).

Після зміни позивачем предмету позову відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив та вказує, що заочне рішення є необґрунтованим та суперечить вимогам чинного законодавства. Зазначає, що ним виконанні всі зобов`язання за вищевказаним кредитним договором з посиланням на обставини, які є аналогічними, викладеним у позовній заяві. Також вказує, що він не винний в тому, що в державі створені негативні наслідки, наявна фінансово-економічна криза, що стало підставою для погіршення платоспроможності позичальників за кредитними договорами. Позивач також зазначає, що остання оплата по договору іпотеки була ним проведена 07 квітня 2015 року, за цей час відповідач не застосував примусових заходів на стягнення заборгованості у зв`язку з чим позивач вважає, що заборгованість за спірним договором на придбання квартири є безнадійною дебіторською заборгованістю. Що стосується наданого відповідачем рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2019 року у цивільній справі № 127/14214/19 за його позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору іпотеки розірваним, а договору про надання споживчого кредиту виконаним з 01 липня 2015 року, то вважає, що дане рішення не стосується предмету позовних вимог, а тому вказаний доказ є не допустимим (а.с.169-180, том 1).

Правом на надання заперечень відповідач АТ КБ «Приватбанк» не скористався.

Відповідач державний реєстратор - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. своїм правом на відзив не скористалася.

Залучена як відповідач ОСОБА_2 також відзив на позов не надала.

ОСОБА_3 будучи відповідачем надала суду свій відзив у вигляді відповіді та просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав, викладених в ньому (а.с.145-148, том 1). Будучи залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона з позивачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей. Так як їхня сім`я не була забезпечена житлом, було прийнято рішення придбати спірну однокімнатну квартиру в кредит у зв`язку з чим укладено кредитний договір та договір іпотеки від 01 березня 2007 року. В спірній квартирі їхня сім`я проживає 16 років. Вона зазначає, що її чоловіком виконано повністю взяті на себе зобов`язання по сплаті коштів, які отримані в кредит без завдання економічних збитків банку в обґрунтування чого наведенні обставини, які є аналогічними, викладеним у позовні заяві. Вказує, що вона та позивач звертались до АТ КБ «Приватбанк» та просили визнати кредитний договір виконаним, а договір іпотеки від 01 березня 2007 року припиненим, а також виконати постанову Верховного Суду України від 02 грудня 2020 року в справі №127/31897/18, та повернути оригінали правовстановлюючих документів, однак в задоволені цих вимог було відмовлено. На даний час вона є власником спірної квартири. Про наявність заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року їй не було відомо та воно є несправедливим. При цьому, вона звертає увагу на те, що спірний договір іпотеки був укладений з юридичною особою, яка ліквідована. Після зміни власника, передача фінансово- господарської діяльності не проводилась, а тому АТ КБ «Приватбанк» не є належним кредитором та його вимоги не підлягають виконанню позивачем (а.с.38-48, том 2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року було прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», держаного реєстратора - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О. М., ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки припиненим, зобов`язання вчинити дії та відмовлено в залучені як третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради (а.с.91, том 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд витребував рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» на спірну квартиру від 21 вересня 2016 року та документи, які стали підставою для його прийняття (а.с.240б, том 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 липня 2023 року ОСОБА_3 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, виключивши її зі складу відповідачів в справі, повернуто позивачу заяви про збільшення та зміну предмета позову від 26 червня 2023 року та від 10 липня 2023 року, які не були розглянуті, та прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову від 17 липня 2023 року (а.с.241, том 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2023 року як відповідача залучено ОСОБА_2 та відмовлено в залученні як відповідача Вінницької філії ЗАТ КБ «Приватбанк»(а.с.62, том 2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2023 року підготовче провадження в справі закрите та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.79, том 2).

Представник позивача - адвокат Семенюк І. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Звертав також увагу, що після зміни власника банку, передача фінансово - господарської діяльності не проводилась, а тому АТ КБ «Приватбанк» не є належним кредитором та його вимоги не підлягають виконанню позивачем. Наголошував, що саме ОСОБА_2 укладала договір іпотеки та кредитний договір та отримала правовстановлюючі документи, а тому вона є належним відповідачем. Також повідомив, що його довіритель отримав дублікати правовстановлюючих документів та зможе їх подати для виконання судового рішення.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвоката Рой В. Л. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Також звертав увагу на положення договору іпотеки щодо зберігання правовстановлюючих документів. Крім того наголошував, що зміна банком організаційно-правової форми, а також зміна власників акцій не свідчить про ліквідацію юридичної особи. Надалі в судове засідання представник не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Зінченко А. А. заперечував щодо задоволення позову, вказуючи, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем в справі, остання укладала договори від імені юридичної особи. Надалі в судове засідання представник також не з`явився та подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання, однак як відповідач - державний реєстратор - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О. М., так і третя особа ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2005 року.

Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01 березня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір №VIH0GK02021219, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 01 березня 2007 року по 01 березня 2027 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 47 200,00 доларів США на наступні цілі: купівля нерухомості у сумі 40 000,00 доларів США, а також у розмірі 7 200,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Щомісяця в період сплати (з «3» по «8» число кожного місяця) позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 525,09 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді (а.с.1620, том 1).

01 березня 2007 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 886 (а.с.21, том 1).

Як слідує з реєстраційного посвідчення, виданого Вінницьким ООБТІ від 01 липня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 станом на 01 березня 2007 року була зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.22-23, том 1).

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки квартири від 01 березня 2007 року, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором позивач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,1 кв.м, житловою площею 18,3 кв.м (а.с.13-15, том 1).

Згідно з довідкою від 15 листопада 2019 року № 5754, наданою МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 та проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без реєстрації (а.с.24, том 1).

Як слідує з виписки про погашення кредиту від 25 червня 2015 року № 2420219 позивач ОСОБА_1 з 2007 року по 2015 року сплатив банку кошти на виконання умов кредитного договору №VIH0GK02021219 від 01 березня 2007 року в загальному розмірі 58119,74 доларів США (182-184, том 1).

29 вересня 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області в цивільній справі №127/10203/16-ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VIH0GK02021219 від 01 березня 2007 року у розмірі 38717,99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення еквівалентно 1002408,76 грн, з яких: 31490,71 доларів США заборгованість за кредитом, 3763,33 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 901,25 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань, 1762,70 доларів США штраф (процентна складова)(а.с.100-104, том 1).

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні, ВП 72157290 ( а.с.222, т.1).

21 вересня 2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31566007 від 26 вересня 2016 року, на підставі якого внесено запис про право власності: 16578590 від 21 вересня 2016 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ « Приватбанк». Вказане рішення прийнято на підставі договору іпотеки від 01 березня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 (а.с.7-33, том 2).

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в цивільній справі №127/31897/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О. М., третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ КБ «Приват Банк» і зобов`язання приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О. М. поновити запис про право власності позивача на вказане нерухоме майно, позов задоволений частково та визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 21 вересня 2016 року, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк», винесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М., номер запису про право власності 16578590, номер розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року, винесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М., номер запису про право власності на нерухоме майно 101. У решті позову відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.43-50, том 1).

ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору іпотеки розірваним, визнання договору про надання споживчого кредиту виконаним і розірваним з 01 липня 2015 року (цивільна справа №127/14214/19 ) за результатами якого 11 листопада 2019 року ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.105-107, том 1).

Постановою Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі №127/10609/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення у задоволенні позову відмовлено (а.с.33-42, том 1).

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 127/28130/20 скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року та залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2021 року, яким визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 (ідеальну) частку квартири АДРЕСА_1 , а решту залишено у власності ОСОБА_1 (а.с.52-63, том 1).

26 грудня 2022 року позивач звертався до банку із заявою та просив вважати, що кредитний договір виконаний, а договір іпотеки припиненим, а також просив виконати постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі №127/31897/18, якою скасовано право власності на спірну квартиру за відповідачем, та зняти обмеження з квартири, а також повернути йому правовстановлюючі документи на квартиру( ас.64-70, т.1).

В своїй відповіді від 30 грудня 2022 року за № 20.1.0.0.0/7-221229/7717 банк повідомив загальні умови виконання зобов`язань за кредитним договором та вказував про заборону банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, відмовив в задоволенні запиту про повернення правовстановлюючих документів, а також було запропоновано позивачу звернутись до Державної виконавчої служби з рішенням суду, що набрало законної сили (а.с.71-72, т. 1).

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Положення статей 526, 599 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, за системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі виконання.

При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Крім того, будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

Стаття 204 ЦК України визначає презумцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як зазначалось вище, 01 березня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №VIH0GK02021219 відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти на строк з 01 березня 2007 року по 01 березня 2027 року включно, в розмірі 47200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, винагороди за надання фінансового інструмента, а також інших винагород, штрафів, пені та інших платежів.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договору в цей же день, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року у цивільній справі № 127/10203/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VIH0GK02021219 від 01 березня 2007 року у розмірі 38717,99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення еквівалентно 1002408,76 грн. з яких: 31490,71 доларів США заборгованість за кредитом, 3763,33 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 901,25 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань, 1762,70 доларів США штраф (процентна складова). Дане рішення набрало законної сили та в силу положень ст.18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню.,

При цьому матеріали справи не містять відомостей про виконання вказаного рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц вказала, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Вказані обставини свідчать про недоведеність виконання позивачем в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором №VIH0GK02021219 від 01 березня 2007 року, що обумовлює відсутність передбачених законом підстав вважати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 01 березня 2007 року.

Щодо посилання позивача на сплату платежів до 1 червня 2015 року (виписку про погашення кредиту від 25 грудня 2015 року №2420219), то вказані платежі були враховані судом під час визначення розміру заборгованості та ухваленні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року в справі №127/10203/16-ц.

При цьому посилання позивача, що основний борг складає 202000,00 грн суд не бере до уваги, зважаючи, що вказана сума є визначеною сторонами вартістю предмета іпотеки, а не розміром основного зобов`язання.

Щодо посилання позивача на ліквідацію банку, то вказане є його власним тлумачення зміни типу акціонерного товариства, перейменування банку та його націоналізації.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача про те, що договір іпотеки укладений шляхом введення його в оману, яке зумовлене тяжкими обставинами і на вкрай невигідних умовах, зважаючи, що вказані обставини при їх доведеності можуть бути підставою для визнання договору недійсним, однак предметом даного спору є визнання договору припиненим.

Окремо слід зазначити щодо обраного позивачем способу захисту (визнання припиненим договору іпотеки).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Тобто, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже право іпотекодавця, в разі його порушення, підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Відповідний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, а також неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 18 вересня 2019 року в справі №695/3790/15-ц.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача АТ КБ «Приватбанк» повернути оригінали правовстановлюючих документів, то слід звернути увагу, що відповідно до п. 18.11 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язується до отримання іпотекодавцем кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки згідно п. 18.10 цього договору передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи, що станом на день розгляду справи кредитні зобов`язання, які забезпечувались іпотекою не виконанні, іпотека не є припиненою, порядок зберігання правовстановлюючих документів передбачений спірним договором, при цьому кредитний та іпотечний договори є чинними, правомірними та не визнані в установленому законом порядку недійсними, а тому відсутні підстави для повернення позивачу правовстановлюючих документів.

Щодо пред`явлення цих вимог до ОСОБА_2 , то слід зазначити, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.42, ч.1 ст.48 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17 (пункт 39), від 1 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункт 75).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Як слідує з матеріалів справи як кредитний договір, так і договір іпотеки укладений позивачем з ЗАТ «ПриватБанк». ОСОБА_2 , керівник бізнесу «Іпотечне кредитування», представник банку на момент укладення цих договорів, укладаючи ці договори діяла від імені та інтересах юридичної особи, ця юридична особа є відповідачем у справі, а тому ОСОБА_2 є неналежним відповідачем та у вимогах до неї слід відмовити.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання приватного нотаріуса Бєлую О. М. «зняти заборони про державну реєстрації та їх обтяжень від 21 вересня 2016 року, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», внесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. номер запису про право власності 16578590, номер розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101», то дані вимоги теж задоволенню не підлягають.

Рішенням про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року, винесеним приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М., було проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк». Вказане рішення скасоване постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в цивільній справі №127/31897/18. Однак рішенням про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року, яке винесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М., не встановлює жодних заборон та обтяжень.

Отже зняти заборони, які не встановлені цим рішенням, неможливо.

При цьому суд звертає увагу, що заборона на відчуження спірної квартири була накладена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Терещенко В. В. 01 березня 2007 року у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 01 березня 2007 року, що підтверджується записом в спірному договорі іпотеки та відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень», номер запису про обтяження 16579456.

Суд звертає увагу, що станом на час розгляду справи кредитні зобов`язання, які забезпечувались іпотекою не виконанні, іпотека не визнана припиненою, при цьому кредитний та іпотечний договори є чинними та не визнані в установленому законом порядку недійсними, а тому відсутні підстави для зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Щодо не виконання постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в цивільній справі № 127/31897/18, якою скасовано вищевказане рішенням про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року, то позивач вправі захисти свої права, однак не в спосіб, який ним обраний («зняти заборони про державну реєстрації та їх обтяжень від 21 вересня 2016 року, індексний номер 31566007 від 26 вересня 2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», внесене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. номер запису про право власності 16578590, номер розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101»).

При цьому суд звертає увагу, що після виконання даного судового рішення про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень на спірну квартиру за банком, позивач не позбавлений можливості звернутись до державного реєстратора з заявою про поновлення запису про його право власності на спірну квартиру. У разі відмови державного реєстратора здійснити запис про право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , останній не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом або у інший спосіб захистити своє порушене право стосовно поновлення його право власності на спірну квартиру, на що звертав увагу Верховний Суд в постанові від 02 грудня 2020 року під час розгляду цивільної справи № 127/31897/18.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем, залишаються за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 201, 526, 575, 593, 599 ЦК України, 11, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 13, 77-79, 81, 89,141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання договору іпотеки припиненим, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідачі: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ,

Державний реєстратор приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, 21009, м.Вінниця, вул. Київська,4,

ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: с.Багринівці Вінницького району Вінницької області.

Повний текст рішення складений 08.11.2023.

Суддя: