ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року у справі № 201/10689/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення (суддя першої інстанції Антонюк О.А.), -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Дічко В.С. звернувся через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська із заявою на предмет встановлення факту, що:

- військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Пологи Запорізької області під час проходження військової служби і виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини в районі ведення бойових дій, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, під час бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації, фактично перебуваючи у складі військової частини Збройних Сил України НОМЕР_1 ;

- встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану - актовому запису № 293 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеному 05 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме - неправильного зазначення місця смерті ОСОБА_2 як «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області», замість правильного як «місто Пологи Запорізької області»;

- зобов`язання Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 293 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 05 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виправивши місце смерті ОСОБА_2 з «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області» на «місто Пологи Запорізької області».

В обґрунтування вимог заявник ОСОБА_1 зазначає про те, що 25 лютого 2022 року її чоловік ОСОБА_2 , 14 січня 1994 року був призваний Пологівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Запорізької області на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України, після призову був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходилась в районі м. Пологи Запорізької області, тобто перебував на військовій службі з 25 лютого 2022 року.

У зв`язку із надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії російської федерації наприкінці лютого початку березня 2022 року, в районі м. Пологи Запорізької області, військова частина НОМЕР_1 не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і ОСОБА_2 , а через окупацію м. Пологи Запорізької області військові частина НОМЕР_1 при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати власну документацію або ж залишати її без евакуації, що призвело до позбавлення можливості надати інформацію заявникові та письмові документи щодо проходження військової служби в лавах ЗСУ ОСОБА_2 .

04 березня 2022 року ОСОБА_2 , приймаючи участь у захисті Батьківщини, загинув на території м. Пологи Запорізької області під час бойового зіткнення з військами російської федерації. Обставини та причини його смерті встановлювались Пологівським міжрайонним відділенням з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради та за інформацією у лікарському свідоцтві про смерть № 73-п від 09 березня 2022 року смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала внаслідок «дій, передбачених законом та воєнних операцій», паталогічний стан, що призвів до смерті «одиночне, проникаюче, сліпе, кульове поранення голови з ушкодженням головного мозку», обставини, при яких відбулась травма «ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї». Також зазначено, що труп ОСОБА_2 до Пологівського міжрайонного відділення з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради був одягнутий у військові форму.

Заявник вважає, що ці обставини підтверджують, що ОСОБА_2 загинув під час бойового зіткнення з військами російської федерації, захищаючи Батьківщину як військовослужбовець, враховуючи, що тіло загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 евакуювали інші мобілізовані військовослужбовці.

Разом з цим, у лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 зазначено місце смерті «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області», що також відображено у свідоцтві про смерть.

З метою отримання документів щодо загибелі ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 заявник зверталась до командування військової частини та до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак в наданні таких документів їй відмовлено з підстав їх відсутності.

Станом на сьогодні заявником з`ясовано шляхом опитування свідків, тобто осіб, які знаходились поряд з ОСОБА_2 в момент його смерті та транспортували тіло загиблого до бюро СМЕ, що її чоловік насправді загинув в населеному пункті Пологи Запорізької області у складі військової частини НОМЕР_1 .

З відомостей, отриманих заявником від ІНФОРМАЦІЯ_3 і командира військової частини НОМЕР_1 , нею встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні відомості щодо загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у зв`язку із знищенням всієї документації внаслідок окупації російськими військами з 03 березня 2022 року м. Пологи Запорізької області, а за списками військової частини НОМЕР_1 , наданими до ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01 липня 2022 року № 660 такий військовослужбовець не значиться, як і не може підтвердити факт проходження військової служби ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 її командир, з посиланням на те, що у місці, зазначеному у лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 с. Воскресенка Пологівського району Запорізької області військова частина НОМЕР_1 бойових дій не вела.

У зв`язку з вищевикладеним заявник, маючи на меті отримати довідку, яка стане підставою для надання статусу учасника бойових дій її чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку із його неналежним оформленням до лав військової частини НОМЕР_1 та відсутності письмових документів, та маючи на меті врегулювати питання місця загибелі її чоловіка шляхом внесення змін до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що надасть їй та її малолітній дитині можливість користуватись положеннями Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, як дружині загиблого учасника бойових дій, звернулася до суду із зазначеними вимогами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження з підстав наявності спору про право із рекомендацією заявнику звернутись до належного суду з позовною заявою в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Дічко В.С., звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не взято до уваги, що заявник просить встановити конкретний факт загибелі її чоловіка під час проходження військової служби і виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, від встановлення якого залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника в майбутньому, враховуючи, що цей факт є індивідуальним та породжує юридичні наслідки лише для заявника, що узгоджується з висновками Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц. Встановивши цей факт, заявнику необхідно буде звертатись до відповідної комісії, яка і буде вирішувати питання про наявність чи відсутність у заявника відповідного права на отримання компенсаційних сум, а у разі відмови їй такою комісією у виплаті компенсації, це стане підставою для звернення її до суду з позовом, оскільки це вже буде спір про конкретне право.

Разом з цим зазначив, що судом першої інстанції не розглядались взагалі вимоги щодо встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану, що підпадає під дію ст. 315 ЦПК України та відповідає висловленій позиції у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не вірно визначився із характером спірних правовідносин, не повно з`ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року та направити справу до того ж суду для продовження її розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року цивільну справу № 201/10689/23 витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

10 жовтня 2023 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович.

Копію ухвали та апеляційної скарги сторонам та їх представникам судом надсилалось поштою 12 жовтня 2023 року (а.с.36).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року призначено до розгляду по суті на 13 год. 00 хв. на 08 листопада 2023 року.

Копію ухвали направлено сторонам поштою 20 жовтня 2023 року та на електронні адреси учасників справи (а.с.39,40).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 08 листопада 2023 року представник заінтересованої особи - Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 47).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 08 листопада 2023 року представник заінтересованої особи - Військовою частиною НОМЕР_1 не з`явився, надав заяву про розгляд апеляційної скарги у відсутність їх представника (а.с. 48).

В судовому засіданні апеляційного суду 08 листопада 2023 року, яке відбулось в режимі відеоконференції, брав участь представник апелянта адвокат Дічко В.С., який підтримав вимоги апеляційної скарги, її обґрунтування та наполягав на скасуванні ухвали Жовневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року та направленні справи до суду першої інстанції для продовження розгляду про суті, посилаючись на зазначені обставини в апеляційній скарзі.

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , адвоката Дічко В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, суд першої інстанції рекомендував заявнику звернутися до належного суду з позовною заявою в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції хоча і вірно встановив мету заявника встановлення даного факту, однак не у повному обсязі з`ясував характер правовідносин, які склались у заявника безпосередньо з державою та отриманням відповідних документів про наявність статусу військовослужбовця та статусу учасника бойових дій її чоловіка ОСОБА_2 , який загинув під час бойових дій у Запорізькій області, що, в подальшому, надасть їй право на отримання соціальних виплат відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд першої інстанції вважав, що із обґрунтування та вимог заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, який належить вирішувати в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України, з чим не погоджується колегія суддів.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 вказаного вище Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 вказаного вище Закону передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною шостою статті 16-3 вказаного вище Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що саме Міністерство оборони України, як спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі встановлення факту знаходження її чоловіка ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та учасника бойових дій, який загинув, виконуючи обов`язок захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, має вирішувати наявність або відсутність статусу військовослужбовця у ОСОБА_2 , а, як наслідок, і статусу учасника бойових дій у складі Військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, колегія суддів враховує також і висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), в якій, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Суд першої інстанції не вірно встановив юрисдикційність питання, що порушені заявником у заяві цієї справи окремого провадження, визначивши належність розгляду таких вимог в порядку ЦПК України шляхом подання позовної заяви.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Колегія суддів відзначає, що проходження громадянами військової служби у лавах ЗСУ є публічно-правовою та спори, пов`язані з проходження військової служби є публічно-правовими, що належить розглядати шляхом подання адміністративного позову до адміністративного суду, враховуючи, що у даній справі заявник має довести саме проходження її чоловіком ОСОБА_2 військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 , що тягне за собою і доведення взяття участі ним у складі цієї частини у бойових діях в Запорізькій області, де він і загинув, як про це зазначено у лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 . При цьому також належить доводити належними доказами і місце загибелі ОСОБА_2 , а внесення змін до свідоцтва про смерть можливо лише на підставі судового рішення, яке буде ухвалено в порядку КАС України.

Суд першої інстанції також не врахував, що заявник пов`язує з встановленням зазначеного факту виникнення у неї права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а правовідносини не є цивільними, які б відповідали наведеним у ст. 1 ЦК України критеріям.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22 врахував, що між заявником та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, хоча і дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження, однак не вірно визначив юрисдикційність порушених заявником питань, не врахувавши вимог ст. 19 КАС України та належну визначеність мети заявника у встановленні фактів, зазначених у вимогах заяви, що є підставою для зміни мотивів у відмові у відкритті провадження у цій справі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, з чого належить, в порядку ст. 376 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, з виключенням з резолютивної частини рекомендації про звернення до суду за нормами ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 315, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович, задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, з виключенням з резолютивної частини рекомендації про звернення до суду за нормами ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 09 листопада 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна