Провадження №2/748/807/23
Єдиний унікальний № 750/1498/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

секретар Крошка І.С.,

за участі представника первісного позивача - адвоката Прокоф`єва Б.І., первісного відповідача ОСОБА_1 та його представників адвокатів Кравченка В.В. та Усової Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання предстаника первісного позивача про закриття провадження в частині зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігіваської області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ріпкинського районного суду від 08.03.2023 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрання дитини за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

На підставі розпорядження в.о. голови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.09.2023 р. цивільну справу № 750/1498/23 (№ пр.-ня 2/743/112/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрння дитини передано на розгляд до Чернігівського районного суду.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 р. справу прийнято до розгляду з призначенням підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому 03.11.2023 ухвалою постановленою без видалення до нарадчої кмінати прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом.

В цьому ж засіданні представник первісної позивачки адвокат Прокоф`єв Б.І. заявив про закриття провадження в справі за зустрічним позовом. Свою заяву він обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 подав позов про визначення місця проживання дитини разом з ним до Деснянського районного суду м.Чернігова в січні 2021 року. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 року у задоволенні його позову було відмовлено. Постановою Верховного Суду від 17.05.2023 ця постанова була залишена без змін, а касаційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення. Проте, батько відмовляється повертати дитину матері та з метою затягування розгляду справи звернувся з зустрічним позовом повторно. Сторони по зустрічному позову є тими самими, що і в попередній справі. Предмет і підстави зустрічного позову є тими ж самими, що і у вже вирішеній справі про місце проживання дитини. Текст зустрічного позову та апеляційної скарги у попередній справі частково дублюється цілими сторінками. Станом на 17.05.2023 (день винесення остаточної постанови Верховним судом по попередній справі) усі обставини та факти на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог по зустрічній позовній заяві вже існували.

Відповідач та його представники заперечили щодо закриття провадження за зустрічними позовом, зауважили, що представник позивача такого клопотання їм не направляв. Також вважають, що підстав для закриття провадження за зустрічним позовом немає, оскільки попередній позов подавався ще у січні 2021 року, тому суди першої апеляційної та касаційної інстанції оцінювали саме ті фактичні обставини, які були зазначені в позові саме на той час. Поряд з цим, на час подачі зустрічного позову дитина подорослішала майже на три роки, зміцнилися її соціальні зв`язки за місцем проживання батька, а мати продовжує перебувати за кордоном та не підтримує зв`язок з дитиною. Крім того Верховний Суд у постанові від 17.05.2023 по попередній справі зазначив, що у разі зміни обставин сторони можжуть звертатися до суду. Зазначили, що представник первісного позивача безпідставно стверджує про невиконання рішення суду первісним відповідачем, оскільки тому було відмовлено в задоволенні його позовних вимог і таке рішення виконанню не підлягає.

Заслухавши учасників судового засідання суд доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з цивільною справою № 750/1498/23 (№ пр.-ня 2/743/112/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрння дитини до Чернігівського районного суду надійшла справа №750/843/21, яка розглядалася Деснянським районним судом м.Чернігова, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2021 по справі №750/843/21 позов ОСОБА_1 було задоволено та визначено місце проживання дитини разом з ним.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2021 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2021 скасовано. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення фактичного місця проживання дитини відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.05.2023 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 без змін.

Отже, у справі за зустрічним позовом в даному провадженні наявні ті ж самі сторони що і у справі №750/843/21.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.07.2021 (справа № 161/2823/19, провадження № 61-6515св20), згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Предметом зустрічного позову є визначення місця проживання дитини разом з батьком, такий же предмет позову був і в справі №750/843/21.

Тобто визначальним для вирішення питання щодо закриття провадження за зустрічним позовом є тотожність підстав зустрічного позову та позову у вже розглянутій справі про визначення місця проживання дитини сторін.

Правовою підставою зустрічного позову є порядок визначення місця проживання дитини передбачений ст.ст.160-161 СК України, ці ж норми в обгрунтування предмету позову були зазначені у позовній заяві в справі №750/843/21.

Фактичні підстави позову в позовній заяві по справі №750/843/21 були зазначені наступні: з 29.09.2021 донька проживала разом з батьком ОСОБА_1 , у них гарні стосунки, він займається вихованням та розвитком дитини, забезпечує дитину матеріально, створює для дитини сприятливі умови її розвитку, мати дитини виїхала за кордон, участі у вихованні дитини не бере, матеріально її не забезпечує та не піклується про неї.

В зустрічній позовній заяві представник ОСОБА_1 також посилається на всі ці обставини деталізуючи їх посиланням на докази, які досліджувалися під час розгляду справи №750/843/21.

Представники ОСОБА_1 стверджують, що зустрічна позовна заява містить нові підстави позову, але з цим твердженням суд не може погодитися.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 (справа №813/2646/18, провадження №К/9901/63879/18) зазначено, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії»). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони».

Крім того, у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під назвою «Заборона зловживання правами» передбачено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Варто зауважити, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення правомочного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися.

У Постанові Верховного Суду від 17.05.2023 по справі №750/843/21 аналізувалися не лише ті фактичні обставини, які були викладені в позовній заяві ОСОБА_1 поданій у січні 2021 року, а й доводи касаційної скарги, які містять посилання на ті ж фактичні обставини, що і зазначені в зустрічному позові.

Представники ОСОБА_1 зазначали, що Верховний Суд в цій постанові послався на можливість у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Але зустрічний позов стосується не визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а є тотожним його ж позову по справі №750/843/21.

Також слід зауважити, що зустрічний позов по даній справі було подано до Ріпкинського районного суду ще 11.04.2023, тобто до винесення Верховним Судом постанови від 17.05.2023 по справі №750/843/21.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 є спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і спір у справі №750/843/21, рішення у якій, а саме постанова Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022, набрало законної сили.

Таким чином провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 259 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника первісного позивача адвоката Прокоф`єва Б.І. про закриття провадження в частині зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігіваської області, про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Закрити провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігіваської області, про визначення місця проживання дитини.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про відібрання дитини продовжити.

Відкласти підготовче судове засідання по справі для виклику сторін на 20.11.2023 о 14-00.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині закриття провадження, може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2023.

Суддя Кухта В.О.