Дата документу 07.11.2023 Справа № 335/6172/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6172/23
Провадження №22-ц/807/2025/23
Головуючий в 1-й інстанції Шалагінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСмокотіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 заяву залишено без руху із наданням заявниці строку на усунення недоліків шляхом зазначення у заяві мети встановлення факту батьківства, зазначення обставин, якими обґрунтовуються вимоги заяви, зазначення в якості заінтересованої особи Міністерства оборони України (за необхідності), зазначення та надання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги заяви щодо перебування у фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного побуту із ОСОБА_3 , а також надання підтвердження про зарахування судового збору до бюджету, 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

14.08.2023 в порядку усунення недоліків заявником надано уточнену заяву про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису з доданими до неї матеріалами, а також підтвердження про зарахування судового збору до бюджету.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Роз`яснено заявниці, що даний спір може бути вирішено шляхом подання позовної заяви в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заявником подано до районного суду як заяву в порядку окремого провадження так і позовну заяву, і у першому і у другому випадку у відкритті провадження відмовлено, що є перешкодою у доступі до правосуддя і порушує права заявника.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник Міністерства оборони України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що метою встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження ОСОБА_1 визначила необхідність встановлення родинних відносин сина та батька, необхідність оформлення права на спадкування за законом за першою чергою, отримання виплат, визначених чинним законодавством, у тому числі Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оскільки ОСОБА_3 помер під час виконання військового обов`язку. Таким чином, виходячи зі змісту вимог заяви, мети встановлення юридичного факту та наявних у справі матеріалів у заяві вбачається спір про право, оскільки встановлення факту батьківства заявнику необхідно для подальшого оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 та отримання виплат від держави у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 під час виконання військового обов`язку. Викладені вище обставини виключають безспірність поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення юридичного факту, а тому у відкритті провадження у цій справі необхідно відмовити, роз`яснивши заявниці, що даний спір може бути вирішено шляхом подання позовної заяви в порядку позовного провадження до суду відповідно до положень ст.ст. 30, 175, 177 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).

Згідно з частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт, що померлий ОСОБА_3 є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , зазначивши при цьому мету встановлення такого факту: оформлення спадщини,отримання виплат від держави у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 під час виконання військового обов`язку, отримання всіх особистих майнових та немайнових прав, пов`язаних з фактом батьківства, а також загибеллю батька.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав як для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , так і для визнання (підтвердження) за дитиною певного соціально-правового статусу.

Заявником у якості заінтересованої особи залучено матір померлого ОСОБА_2 , як зазначено в заяві з метою захисту її прав, зокрема спадкових.

Отже, вказані обставини свідчать про наявність спору про право в цій справі, оскільки встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, породжуватиме певний правовий наслідок й впливатиме на права інших членів сім`ї ОСОБА_3 .

Таким чином висновки суду першої інстанції про неможливість розгляду даної справи у порядку окремого провадження є законними та обґрунтованими.

Що стосується доводів скаржника з приводу порушення права на доступ до правосуддя з підстав наявної ухвали про відмову у відкритті провадження за аналогічними вимогами поданими в порядку позовного провадження, то слід зазначити, що відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у справі ЄУН № 335/5929/23, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до незгоди з таким.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 листопада 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков