Справа №645/3310/23
Провадження №2/645/1381/23
31 жовтня 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М., учасники справи: представник позивача - Побережська Ю.Г. , відповідач - ОСОБА_2 - не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав,
11.07.2023 року директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О. П. звернувся до суду з позовною заявою, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , в якій просить відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням матір`ю дитини своїх батьківських обов`язків. Мати малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 належним чином не виконує батьківські обов`язки та не займається вихованням та утриманням дитини, веде асоціальний спосіб життя, умови проживання для дитини антисанітарні, вихованням дитини не займається, матеріально не утримує, не цікавиться розвитком сина, не доглядає під час хвороби. Так, до Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської 28.06.2023 року надійшло усне (телефоном) повідомлення від представника Сектору ювенальної поліції Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Харківській області щодо неналежного виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цього ж дня, 28.06.2023 року спеціалістом ССД по Немишлянському району спільно зі старшим інспектором СЮП ХРУП № 2 здійснили виїзд за адресою проживання дитини: за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті було складено Акт рівня безпеки дитини та Протокол тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища, а також Акт обстеження умов проживання. Під час проведення оцінки рівня безпеки малолітнього ОСОБА_3 , було встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 , яка неофіційно працює продавчинею овочів та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонеркою. Наявних фізичних та поведінкових ознак щодо жорстокого поводження з дитиною- відсутні, але малолітній ОСОБА_3 мав зовнішні ознаки недогляду чи недбалості, у зв`язку із чим від дитини відчувався неприємний запах, у дитини низький рівень гігієни у зв`язку із недоглядом за ним; дитина була вдягнута в брудний одяг. Дитина проживає повністю в антисанітарних умовах, у квартирі відчувався спертий запах, всі речі та постільна білизна брудні, домашні меблі брудні та не придатні до використання, оскільки все старе та ламке. Дитина незабезпечена повноцінним свіжим харчуванням, та потребувала медичної допомоги, оскільки дитина застуджена, але мати, ОСОБА_2 це не бентежило жодним чином. Дитина потребувала огляду лікаря та призначення лікування, але мати не бачила в цьому ніякої потреби. У дитини відсутнє місце для проведення занять, тому малолітній ОСОБА_3 намагався займатися на кухні, яка також знаходиться в забрудненому стані. В результаті проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що рівень безпеки дитини - небезпечно, тому, малолітнього ОСОБА_3 було тимчасово вилучено із небезпечного середовища та влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня №16». Також було складено Протокол тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища. З огляду Акту обстеження умов проживання від 28.06.2023 року вбачається: квартира двокімнатна, санітарний стан житла незадовільний. В помешканні брудно, скрізь розкидані речі, спертий запах, квартира потребує ремонту. Квартира мебльована, але все знаходиться у занедбаному стані, дивани та ліжка поломані, постільна білизна брудна. Малолітній ОСОБА_3 мешкає в одній кімнаті разом з бабусею ОСОБА_4 , де є окреме ліжко. Дитина робить уроки на кухні, дитячі речі в наявності, але все брудне та неохайне. В результаті встановлено, що для виховання та проживання дитини в помешканні не створені належні умови. Матері наголошено привести помешкання в порядок. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради вбачається, що мати ОСОБА_2 , за медичною допомогою з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом останніх 4-ох років не зверталася. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарями педіатрами, які працюють на підприємстві, матір`ю не підписано. Це свідчить про халатне ставлення матері до здоров`я та життя в цілому її малолітнього сина ОСОБА_3 . За інформацією КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 32» Харківської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 навчається з першого класу. Має хороший фізичний розвиток, за характером ввічливий, товариський учень. Особливість його поведінки є певна неврівноваженість. Важко йде на компроміс, але вміє визнати й виправити власні помилки. ОСОБА_3 мешкає разом з бабусею - ОСОБА_4 .. У сім`ї низький матеріальний достаток. Мати ОСОБА_2 батьківські обов`язки здійснює неналежним чином: контакту зі школою майже не підтримує, інколи виходить на спілкування з класним керівником. Постійного контролю за успішністю дитини в школі зі сторони матері не має, вона не цікавиться успіхами та проблемами у навчанні. Вищевказане свідчить про те, що мати ОСОБА_3 , відповідачка по справі злісно ухиляється від виховання та утриманням сина. Це присвідчує про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю в цілому, а також фактичним, умисним самоусуненням від їх виконання, небажанням цікавитися життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім своєї малолітньої дитини. 06.07.2023 прийнято рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 309 «Про негайне відібрання малолітньої дитини у матері» про що повідомлено Немишлянську окружну прокуратуру м. Харкова. На сьогодні вирішується питання про подальше влаштування дитини до державного дитячого закладу.
Крім того, заочним рішенням від 26.06.2018 року № 645/5986/17 ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини; заочним рішенням від 16.11.2017 року по справі № 645/3308/17 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина; Постановою від 04.05.2018 року по справі № 645/2439/18 вбачається, що ОСОБА_2 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї штраф. Все це свідчить про те, що відповідач не є законослухняною громадянкою України та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Представник позивача Побережська Ю.Г., яка діє в інтересах Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на підставі довіреності № 27 від 02 січня 2023 року, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання тричі не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без її участі не надала.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: мати - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 25 березня 2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 151.
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 04 липня 2023 року, вбачається, що відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_8 , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Зі змісту акту про проведення оцінки рівня безпеки дитини від 28.06.2023 року слідує, що під час проведення оцінки рівня безпеки малолітнього ОСОБА_3 , було встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка неофіційно працює продавчинею овочів та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонеркою. Наявних фізичних та поведінкових ознак щодо жорстокого поводження з дитиною- відсутні, але малолітній ОСОБА_3 мав зовнішні ознаки недогляду чи недбалості, у зв`язку із чим від дитини відчувався неприємний запах, у дитини низький рівень гігієни у зв`язку із недоглядом за ним; дитина була вдягнута в брудний одяг. Дитина проживає повністю в антисанітарних умовах, у квартирі відчувався спертий запах, всі речі та постільна білизна брудні, домашні меблі брудні та не придатні до використання, оскільки все старе та ламке. Дитина незабезпечена повноцінним свіжим харчуванням, та потребувала медичної допомоги, оскільки дитина застуджена, але мати ОСОБА_2 це не бентежило жодним чином. Дитина потребувала огляду лікаря та призначення лікування, але мати не бачила в цьому ніякої потреби. У дитини відсутнє місце для проведення занять, тому малолітній ОСОБА_3 намагався займатися на кухні, яка також знаходиться в забрудненому стані. В результаті проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що рівень безпеки дитини - небезпечий.
Зі змісту акту обстеження умов проживання від 28.06.2023 р. слідує, що квартира двокімнатна, санітарний стан житла незадовільний. В помешканні брудно, скрізь розкидані речі, спертий запах, квартира потребує ремонту. Квартира мебльована, але все знаходиться у занедбаному стані, дивани та ліжка поломані, постільна білизна брудна. Малолітній ОСОБА_3 мешкає в одній кімнаті разом з бабусею ОСОБА_4 , де є окреме ліжко. Дитина робить уроки на кухні, дитячі речі в наявності, але все брудне та неохайне. В результаті встановлено, що для виховання та проживання дитини в помешканні не створені належні умови. Матері наголошено привести помешкання в порядок.
Відповідно до повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради від 29.06.2023 р. за №190/0/554-23 вбачається, що мати ОСОБА_2 , за медичною допомогою з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх 4-ох років не зверталася. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарями педіатрами, які працюють на підприємстві, матір`ю не підписано.
Відповідно до Характеристики КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 32» Харківської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 навчається з першого класу. Має хороший фізичний розвиток, за характером ввічливий, товариський учень. Особливість його поведінки є певна неврівноваженість. Важко йде на компроміс, але вміє визнати й виправити власні помилки. ОСОБА_3 мешкає разом з бабусею - ОСОБА_4 .. У сім`ї низький матеріальний достаток. Мати ОСОБА_2 батьківські обов`язки здійснює неналежним чином: контакту зі школою майже не підтримує, інколи виходить на спілкування з класним керівником. Постійного контролю за успішністю дитини в школі зі сторони матері не мас, вона не цікавиться успіхами та проблемами у навчанні.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 309 «Про негайне відібрання малолітньої дитини у матері» від 06.07.2023, прийнято рішення про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 ..
Відповідно до висновку ХМР Харківської області Виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей від 10.07.2023 р. за №248 встановлено, що Департаменту служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Коляда Ю.С. від 06.09.2023 року, заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовилась від утримання та виховання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та надала свою згоду на його опіку, усиновлення іншими особами.
Судом встановлено, що відповідачка мала ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо якої заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.06.2018 року за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.11.2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 , аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1000 гривень на місяць, до досягнення повноліття дитиною.
Крім того, відповідно до Постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.05.2018 року ОСОБА_2 притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у вигляді штрафу.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Статтею 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.
Відповідно до вимог законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно з ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.
З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а саме, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
З досліджених судом письмових доказів вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не займається вихованням, доглядом та матеріальним забезпеченням, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до навчання дитини та її внутрішнього світу.
Існування обставин, які перешкоджають участі відповідачки у матеріальному утриманні та вихованні дитини, суд не встановив.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачка не надала жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, керуючись, насамперед, інтересами малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійшов висновку, про те що ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та матеріального утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не здійснює належного догляду за дитиною, зокрема: не забезпечує належних умов проживання, необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини. Всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку матері та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що у даному випадку, відібрання дитини у відповідачки без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення в подальшому залишення її без догляду, оскільки враховуючи вік дитини, це є неприпустимим.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та ухвалює рішення про відібрання малолітньої дитину у відповідачки без позбавлення її батьківських прав.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до вимог ст. ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками, суд, за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 280- 282 ЦПК України, -
Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав - задовільнити.
Відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Питання подальшого влаштування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покласти на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.
Заочне рішення може бути переглянуте Фрунзенським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: 61091, м.Харків, просп. Петра Григоренка, 17;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текс судового рішення складено 08.11.2023 року.

Головуючий - суддя: І.В.Ульяніч