АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року

м. Чернівці

справа № 723/4182/22

провадження 822/740/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач Орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в інтересах, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дячук О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року Орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в інтересах, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення алііментів.

Позов мотивовано тим, що матір`ю неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідачка ОСОБА_4 .

Зазначають, що неповнолітні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неодноразово перебували на обліку в службах у справах дітей по місцю їх проживання чи перебування як дітей, що перебувають в складних життєвих обставинах, з підстав неналежного виконання та ухилення від виконання матір`ю батьківських обов`язків відносно дітей.

З липня 2021 року по теперішній час діти знаходяться в Центрі соціально- психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, куди були переведені з Чернівецького обласного центру соціально-психологічної допомоги, а до цього - проживали у м. Нетішин Хмельницької області, де мати спочатку проходила реабілітацію, у зв`язку із зловживанням алкоголем, а потім залишила дітей. Також діти перебували в центрі при Чернівецькому обласному спеціалізованому будинку дитини. Тобто, практично вдома з матір`ю діти проживали малий термін, але й той переважно в незадовільних або відносно в задовільних умовах, де дорослі ведуть спосіб життя, який шкодить нормальному розвитку та вихованню дітей.

Також вказують, що з ОСОБА_5 неодноразово проводилась профілактично-роз`яснювальна бесіда щодо покращення догляду за дітьми, їх утримання, необхідності створення належних умов проживання та розвитку дітей в сім`ї; надавалась допомога в оформленні державних соціальних допомог, різноманітна натуральна допомога: продукти харчування, засоби санітарії і особистої гігієни, засоби догляду за дітьми, одягу, взуття для дітей та інші предмети першої необхідності. Матір попереджалась про особисту відповідальність за ухилення чи неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

За період перебування дітей на обліку в службах у справах дітей поведінка матері має змінний характер, часто буває агресивна, виправдовуючи своє небажання діяти та здійснювати заходи на покращення ситуації в сім`ї, в першу чергу, для дітей. У матері на першому місці як було, так і є - влаштування особистого життя, а не діяти для створення належних умов проживання, виховання та розвитку дітей в сім`ї. Внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей та ведення неправильного способу життя діти постраждали від жорстокого поводження зі сторони осіб чоловічої статті, внаслідок чого було ініційовано порушення кримінальних справ відносно винних осіб. На даний момент розгляд кримінальних справ ще не завершено. Діти більше свого прожитого життя прожили в закладах соціального захисту дітей.

ОСОБА_5 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184, ч.2 ст.184 КУпАП впродовж 2018-2020 років.

Вважають, що вищенаведені обставини свідчать про злісне ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх обов`язків відносно неповнолітніх дітей та є підтвердженням її винної поведінки у допущенні небезпеки життю та здоров`ю дітей, що є підставою для вирішення питання про позбавлення її батьківських прав в судовому порядку.

Просили суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти з ОСОБА_5 у розмірі частки всіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2023 року позов органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в інтересах: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено.

Позбавлено ОСОБА_6 , батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 17 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь державного закладу, де перебуватиме дитина, або опікуна.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матір дитини ОСОБА_6 фактично самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не подала необхідних документів для повернення синів на виховання, не створила належних умов для проживання дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона стала на шлях виправлення та бажає, щоб вони з синами проживали разом, позбавлення батьківських прав є виключною мірою. Також вказувала на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження щодо жорстокого поводження з дітьми.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який записаний батьком, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері), є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який записаний батьком відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері), є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копій постанов про адміністративні правопорушення Сторожинецького районного суду від 24 жовтня 2016 року, 10 жовтня 2018 року, 05 грудня 2019 року та 13 травня 2020 року встановлено, що ОСОБА_5 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.184 КУпАП.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Великокучурівської сільської ради №4009 від 30 листопада 2022 року ОСОБА_9 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 та ОСОБА_5 01 вересня 2022 року зареєстрували шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_5 обрала прізвище « ОСОБА_12 ».

З довідок, виданих Центром соціально-психологічної реабілітації дітей №01-07/169 від 06 жовтня 2022 року, №01-07/154 від 16 вересня 2022 року та №01-07/98 від 22 липня 2021 року вбачається, що малолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебувають в центрі з 21 липня 2021 року, їх мати ОСОБА_5 навідувала синів в останні місяці нечасто, іноді телефонувала, навчанням дітей не цікавиться.

До центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були переведені з Чернівецького обласного центру соціально-психологічної допомоги, до цього проживали у м. Нетішин Хмельницької області, де мати спочатку проходила реабілітацію, у зв`язку із зловживанням алкоголем, а потім залишила дітей, також діти перебували в центрі при Чернівецькому обласному спеціалізованому будинку дитини. Зазначені обставини підтверджуються листами Служби у справах дітей Великокучурівської сільської ради від 19 липня 2021 року №72/09-34, №60/09-34 від 02 липня 2021 року, листами Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №10/02-05-534/21 від 14 квітня 2021 року та №08/02-05-887/21 від 17 червня 2021 року, листом Служби у справах дітей Чернівецької ОДА №02-16/551 від 10 червня 2021 року.

Згідно копії листа відділення поліції №5 (смт. Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 08 жовтня 2021 року №9356/123/52/01-2021 порушено дві кримінальні справи за ч.2 ст.156 КК України, де постраждалими є малолітні дати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок вчинення розпусних дій зі сторони вітчима ОСОБА_15 , який проживав спільно з їх матір`ю ОСОБА_5 .

З листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №10/02-05-493/21 від 07 квітня 2021 року вбачається, що у них на обліку перебувають малолітні ОСОБА_2 ОСОБА_1 , як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах. Також вбачається, що Служба у справах дітей звернулась до Чернівецького обласного центру з проханням влаштувати у центр зазначених дітей, разом з їх матір`ю, оскільки щодо малолітніх дітей вчинялось сексуальне насильство зі сторони співмешканця матері.

Наказами Служби у справах дітей Великокучурівської сільської ради №№56,57 від 11 червня 2021 року ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , постановлено на облік, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Наказами Служби у справах дітей Великокучурівської сільської ради №№263,264 від 18 листопада 2020 року ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку зі зміною місця проживання та взяття на облік за новим місцем проживання.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Великокучурівської сільської ради №140/09-34 від 29 грудня 2021 року ОСОБА_5 з новонародженою дитиною ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по місцю проживання в с. Великий Кучурів було вирішено влаштувати в Центр матері та дитини м.Чернівці , у зв`язку з небезпекою для малолітньої дитини.

З заяви пастора Церкви «Добра Новина» м. Нетішин Хмельницької області ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_5 разом з дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була направлена в Церкву для проходження реабілітації від алкоголю, при цьому діти були в занедбаному стані, потребували медичної та психологічної допомоги, яка їм була надана. Діти знаходяться на повному забезпеченні церкви. Перебуваючи на реабілітації ОСОБА_5 проявляла насильство над дітьми, в чому була не раз помічена та зупинена, а 24 січня 2020 року вона поїхала додому, обіцяючи повернутись через місяць та до цього часу вона ніяким чином не проявляла турботу про дітей.

Відповідно до протоколів бесіди з`ясовано що з ОСОБА_5 неодноразово проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо покращення догляду за дітьми, їх утримання, необхідності створення належних умов проживання та розвитку дітей в сім`ї; надавалась допомога в оформленні державної соціальної допомоги, різноманітна натуральна допомога: продукти харчування, засоби санітарії і особистої гігієни, засоби догляду за дітьми, одягу, взуття для дітей та інші предмети першої необхідності. Матір попереджалась про особисту відповідальність за ухилення чи неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї громадянки ОСОБА_5 , 1993 року народження вбачається, що остання разом з дітьми зареєстрована в будинку її матері за адресою, АДРЕСА_1 , умови проживання відносно задовільні, у будинку та на подвір`ї не прибрано, приміщення не опалюється, має антисанітарний стан, немає місць для сну дітей. (акт №1 від 01 квітня 2021 року, акт №26 від 12 лютого 2019 року).

З акту обстеження сім`ї від 07 серпня 2020 року №183 вбачається, що умови проживання покращились, однак необхідно зробити ремонт пічного опалення. Діти на день обстеження знаходились на реабілітації в м. Нетішин Хмельницької області.

З акту обстеження сім`ї від 25 квітня 2023 року вбачається, що на даний час ОСОБА_9 проживає разом з сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, будинок складається з 2 кімнат, кухні та з частковими зручностями, наявні газ, вода та електрика, в будинку чисто, наявний одяг та взуття, відповідно до сезону, чоловік ОСОБА_11 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Відповідно до висновку психологічного дослідження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного практичним психологом центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької ОДА 21 березня 2023 року встановлено, що протягом 2021 року та першого півріччя 2022 року у ОСОБА_18 спостерігались: посилена реакція переляку, лякливість, частий негативний емоційний стан, емоційне напруження, роздратування, важкий сон, підвищення рівня тривожності, порушення пам`яті, уваги, здатності вчитись, часте відтворення пережитого у грі (ігри з дітьми та іграшками, які несуть інтимний, сексуальний характер), що є маркерами симптоматики посттравматичного стресового розладу, який спричинено дуже стресовими, лякаючими або неприємними подіями. На даний час стан хлопця вирівнявся, рівень тривоги знизився. ОСОБА_19 потребує продовження роботи з психологом та логопедом, потребує психотерапії.

Відповідно до висновку психологічного дослідження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного практичним психологом центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької ОДА 21 березня 2023 року встановлено, що у поведінці/діях/станах ОСОБА_14 спостерігаються: посилена реакція переляку, лякливість, частий негативний емоційний стан, емоційне напруження, байдужість, репресивність, чуттєва відстороненість, зміни збудливості та реактивності, порушення сну, лячні сновидіння, підвищення рівня тривожності, порушення пам`яті, уваги, здатності вчитись, часте відтворення пережитого у грі (ігри з дітьми та іграшками, які несуть інтимний, сексуальний характер), що є маркерами симптоматики посттравматичного стресового розладу, який спричинено дуже стресовими, лякаючими або неприємними подіями. З початку 2023 року стан ОСОБА_14 помітно погіршився. Враховуючи психоемоційний стан Богдана можна припустити, що в житті дитини мав місце сильний стрес сексуального характеру. Богдан потребує роботи з психологом та логопедом, потребує психотерапії.

Рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради від 06 жовтня 2022 року №172 вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав мати ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 жовтня 2022 року органом опіки та піклування Великокучурівської сільської ради прийнято висновок №1348, яким вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 . З висновку вбачається, що підставою прийняття зазначеного рішення є ухилення й самоусунення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , забезпеченню збереження їх життя та здоров`я, не виявлення інтересу до внутрішнього світу дітей, їх переживань щодо ситуацій жорстокого поводження з ними іншими особами чоловічої статті, не забезпечення отримання освіти відповідно віку хоча б по місцю тимчасового перебування, не забезпечення їх належного утримання та розвитку. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.184, КУпАП (ухилення від виконання, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей) впродовж 2018-2020 років, а також, ОСОБА_5 ігнорує не тільки соціальні служби, органи опіки та піклування по місцю проживання та перебування, а й судові органи, не робить правильних висновків щодо позитивних змін у виконанні батьківських обов`язків відносно дітей.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відповідає інтересам малолітніх дітей, так як відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для їх життя і здоров`я.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи, Службою у справах дітей Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області надавався відповідачці час для того, щоб вона могла змінити її ставлення до батьківства та в подальшому здійснювати свої батьківські обов`язки, належним чином піклуючись про фізичний і духовний розвиток дітей.

Проте відповідачка не лише не змінила свою поведінку по вихованню до малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а й продовжувала вести аморальний спосіб життя, створюючи і далі загрозу для життя та здоров`я її дітей.

Докази на підтвердження вищевказаних обставин суд першої інстанції належним чином оцінив у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема висновку органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради прийнято висновок №1348, від 13 жовтня 2022 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав матір малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 .

Окрім того, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що після влаштування малолітніх дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької обласної державної адміністрації мати ОСОБА_5 навідувала синів в останні місяці нечасто, іноді телефонувала, їх навчанням, здоров`ям та розвитком не цікавилася, хоча продовжувала бути їх матір`ю й мала відповідні як права, так і обов`язки щодо дітей, тобто повинна була нести повну відповідальність за здоров`я та психоемоційний стан дитини, чого не робила.

Вищенаведені обставини, а також бездіяльність ОСОБА_3 щодо неподання необхідних документів для повернення синів на виховання в сім`ю підтверджують обґрунтованість та правильність висновки суду першої інстанції про доведення позивачем належними та допустимими доказами факту самоусунення відповідачки від виконання нею обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постановах від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 та від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19.

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження застосування до дітей жорстокого поводження, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_3 батьківства з інших підстав, а саме з підстав свідомого ухилення матері дитини від виконання своїх обов`язків.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки позов в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 17 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь державного закладу, де перебуватиме дитина, або опікуна.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19.

Також слід зазначити, що судом першої інстанції правомірно встановлена винна поведінка відповідачки, як матері, у неналежному виконанні батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей та той факт, що з нею протягом тривалого часу проводилась відповідна виправна робота, втім вона систематично продовжувала порушувати рекомендації та фактично не стала на шлях виправлення.

Апеляційний суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до вимог ст.169 СК України вона після стійкої зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 03 листопада 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк