Справа № 604/1189/23
Провадження № 2-о/604/48/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Ілик Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживаня: АДРЕСА_2 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), про встановлення режиму окремого проживання подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.03.2022 р. до моменту поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного подружжя. В обгрунтування заявлених вимог, посилаються на обставини, пов`язані з початком військової агресії росії проти України та припиненням спільного проживання, виїздом ОСОБА_1 з дітьми за кордон 01.03.2022р. З цього часу разом не проживають. ОСОБА_2 продовджує проживати та вести підприємницьку діяльність в Україні. З метою недопущення майнових суперечок на майбутнє, пов`язаних з веденням окремого господарства з березня 2022 року та перебуванням в шлюбі просять задовольнити заяву про встановлення режиму окремого проживання.

Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року заяву залишено без руху, надано заявникам строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року провадження в справі відкрито за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явились, згідно п. 3 заявлених вимог просять справу розглянути без участі заявників, заяву задовольнити.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних даних та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі з 28 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області 28.07.2007р. актовий запис №17

Під час шлюбу у подружжя народилися троє дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 що підтверджено, відповідно, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 27 червня 2008р., серії НОМЕР_3 від 08 липня 2010 р., серії НОМЕР_4 від 11 жовтня 2011р., виданими Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області.

Відповідно до відміток закордонного паспорта НОМЕР_5 ОСОБА_1 01 березня 2022 р. особа виїхала за межі України, повернулась у червні 2022року, повторно виїхала з країни 26 серпня 2022 року, повернувшись 27 грудня2022р, після чого 31 грудня 2022 року виїхала за межі України де перебуває і досі.

Згідно даних, зазначених у паспортах громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_6 НОМЕР_6 , ОСОБА_7 НОМЕР_7 , ОСОБА_8 НОМЕР_8 діти покинули Україну 01 березня 2022 р.

Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 119 Сімейного кодексу України, подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. За заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно.

Положення ст. 120 Сімейного кодексу України передбачено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

У відповідності з роз`ясненнями, що містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120 Сімейного кодексу України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст. 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, воєнні дії в Україні тривають, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя сторін.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

Заявники у своїй заяві вказали, що встановлення режиму окремого проживання необхідно для того щоб майно, яке буде придбане під час окремого проживання, не вважалось спільною власністю подружжя. Сторони вказують, що встановлення режиму окремого проживання необхідно для недопущення майнових суперечок на майбутнє, при цьому сторони не бажають розривати шлюб.

За таких обставин, ураховуючи, що сімейні відносини подружжя припинені, суд дійшов висновку про задоволення спільної заяви подружжя про встановлення режиму окремого проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Сімейного кодексу України, режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Беручи до уваги зазначені заявниками обставини, зважаючи на можливість збереження сім`ї між подружжям, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.56, 119, 120 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 13, 141, 211,247, 258, 263-265, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 - з 01 березня 2022року до моменту поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя