Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 Справа №607/13314/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Таран Х.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Скиби В.М., відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Фльорківа О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, а також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

29.09.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якому просить суд визнати за нею право власності на 429/1280 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м. (що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були п`ять осіб, діти: позивач ( ОСОБА_7 ), донька ОСОБА_8 , брат ОСОБА_6 , батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті ОСОБА_4 , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Заповіт ОСОБА_10 не складав. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 проживали разом з ОСОБА_10 на момент смерті та прийняли спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління спадковим майном. Так, після смерті кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), що належала ОСОБА_10 , тобто по 1/16 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_12 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .Спадкоємцями першої черги були, діти спадкодавця: позивач ( ОСОБА_13 ), донька ОСОБА_8 , брат ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_12 на момент смерті не проживав в АДРЕСА_1 . Оскільки вона та ОСОБА_2 спадщини не приймали, всю спадщину після смерті батька прийняв ОСОБА_6 , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивачки ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 та 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_9 , донька ОСОБА_3 (відповідач 1) та ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька ОСОБА_3 не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом з ОСОБА_5 а тому є такою, що не прийняла спадщину. На момент смерті ОСОБА_5 разом і ним проживали та прийняли спадщину дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Отже, після смерті дідуся ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (онуки).Так, після смерті ОСОБА_5 , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся позивача ОСОБА_9 .Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 та 17/160 частин, після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є донька ОСОБА_3 (відповідач 1 ) та ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька спадкодавця ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_15 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_9 на момент смерті, внаслідок чого прийняли спадщину. Отже, після смерті бабусі ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню). Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_9 становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1 /2=51/320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному). Таким чином, по праву представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 належать 51/320= 102/640:2=51 /640 кожному. Однак позивач не успадкувала частину цього майна оскільки на момент смерті бабусі ОСОБА_9 , вона спільно з нею не проживала.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його рідні сестри ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . ОСОБА_8 на момент смерті проживала разом з ОСОБА_6 та вступила в управління спадковим майном. За заявами спадкоємців, приватним нотаріусом Кравець Т.В. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_6 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , згідно якого було розділено порівну належне останньому майно.Отже, після смерті брата ОСОБА_6 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 , в рівних частках успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_6 становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920

749/1920:2=749/3840 (на двох ОСОБА_1 і ОСОБА_2 )

Отже, враховуючи вище викладене після смерті вищевказаних осіб їй належить частка в житловому будинку АДРЕСА_1 , що становить: 1/40 (що належала її матері ОСОБА_4 ) +17/480 (що належали дідусю ОСОБА_5 ) -749/3840 (що належали брату ОСОБА_6 ) = 327/1280.

Позивач не має можливості у позасудовому порядку успадкувати частину житлового будинку, а тому змушена звернутися до суду для визнання права власності.

05.12.2022 відповідачем ОСОБА_15 , через свого представника - адвоката Скибу В.М. подано суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому вона просить суд визнати за нею право власності 1287/3840 частин житловому будинку АДРЕСА_1 . Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були діти: ОСОБА_8 , донька ОСОБА_7 , брат ОСОБА_6 , батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті ОСОБА_4 , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Заповіт ОСОБА_10 не складав. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 проживали разом з ОСОБА_10 на момент смерті та прийняли спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління спадковим майном. Так, після смерті кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), що належала ОСОБА_10 , тобто по 1/16 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько відповідача ОСОБА_12 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були, діти спадкодавця: ОСОБА_8 , донька ОСОБА_13 , брат ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_12 на момент смерті не проживав в АДРЕСА_1 . Оскільки вона та ОСОБА_13 спадщини не приймали, всю спадщину після смерті батька прийняв ОСОБА_6 , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь відповідачки ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 та 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_9 , донька ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька ОСОБА_3 не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом з ОСОБА_5 а тому є такою, що не прийняла спадщину. На момент смерті ОСОБА_5 разом і ним проживали та прийняли спадщину дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Отже, після смерті дідуся ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (онуки). Так, після смерті ОСОБА_5 , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся відповідачки ОСОБА_9 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 та 17/160 частин, після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є донька ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька спадкодавця ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_15 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_9 на момент смерті, внаслідок чого прийняли спадщину. Отже, після смерті бабусі ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню). Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_9 становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1 /2=51/320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному). Таким чином, по праву представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 належать 51/320= 102/640:2=51/640 кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат відповідачки ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його рідні сестри ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . ОСОБА_8 на момент смерті проживала разом з ОСОБА_6 та вступила в управління спадковим майном. За заявами спадкоємців, приватним нотаріусом Кравець Т.В. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_6 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , згідно якого було розділено порівну належне останньому майно. Отже, після смерті брата ОСОБА_6 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 , в рівних частках успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_6 становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920

749/1920:2=749/3840 (на двох ОСОБА_1 і ОСОБА_2 )

Отже враховуючи вище викладене, після смерті вищевказаних осіб, їй належить частка в житловому будинку АДРЕСА_1 , що становить: 1/40 (що належала її матері ОСОБА_4 ) +17/480 (що належали дідусю ОСОБА_5 ) -749/3840 (що належали брату ОСОБА_6 ) + 51/640 (що належала бабі ОСОБА_9 ) = 1287/3840.

16.12.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_3 . Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР).Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Із наведеного Позивачем у позовній заяві та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , з заявою про прийняття спадщини Позивач особисто зі згоди батьків (усиновителів) та її батьки (усиновителі) не зверталися, а також не вступила в управління або володіння спадковим майном (та не могла вступити в силу свого неповноліття), тобто нею не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. Нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. При цьому, як зазначено вище, обставина проживання Позивача разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не має жодного правового значення для правильного вирішення справи та не свідчить про прийняття нею спадщини після смерті матері, адже згідно діючої на час відкриття спадщини редакції ЦК УРСР проживання чи реєстрація місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не вважалося обставиною, що свідчила про прийняття таким спадкоємцем спадщини після померлого, натомість закон вимагав від такого спадкоємця вчинення конкретно-визначених та встановлених ч.1 ст. 549 ЦК УРСР дій для прийняття спадщини, та у встановлений ч.2 549 ЦК УРСР шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. До нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4 Позивач звернулась лише 21 жовтня 2021 року, з даною позовною заявою Позивач звернулась до суду у вересні 2022 року, тобто як з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, так і зі спливом шести місяців після набуття нею повноліття. Виходячи з зазначеного, вважає твердження Позивача про прийняття нею спадщини (вступ у спадщину) після смерті ОСОБА_4 на тій підставі, що вона проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, не ґрунтується на законі, котрим регулювалися відносини спадкування на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 (ЦК УРСР) та не підтверджуються матеріалами справи, і Позивач, як спадкоємець першої черги, мала право на спадкування за законом, але стосовно неї як неповнолітньої, а в наступному і нею самою у повнолітньому віці, не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак остання не прийняла спадщину після ОСОБА_4 . Також, як і Позивач, спадщину після ОСОБА_4 не прийняли її малолітні діти ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), від імені яких з заявою про прийняття спадщини їхні батьки (усиновителі) не зверталися та вони не вступали в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого малоліття). Відтак, належна ОСОБА_4 1/8 частина житлового будинку під АДРЕСА_1 (надалі - житловий будинок), успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, як вірно зазначає Позивач, належна ОСОБА_10 , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_10 складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною ОСОБА_9 , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняли її донька ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні їй 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою ОСОБА_3 , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_13 помер ОСОБА_12 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_12 , а саме належну йому 1/8 частину житлового будинку, прийняв його син ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), як малолітній спадкоємець першої черги (ч.4 ст.1268 ЦК України). Відповідно, частка ОСОБА_6 у житловому будинку після спадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 складала 37/96 частини житлового будинку (1/8+1/8+1/24+3/32). ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, прийняли його рідні сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які подали заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відтак належні йому 37/96 частини житлового будинку успадковані його рідними сестрами ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як спадкоємцями другої черги, в рівних частках по 37/192 частини житлового будинку кожною. Враховуючи наведене, розмір належної до спадкування Позивачем частки у житловому будинку складає 45/192 частини житлового будинку, а не 327/1280 частин житлового будинку як помилково обраховував Позивач у позовній заяві, та складається із 1/24 частини, успадкованої після ОСОБА_5 , та 37/192 частини, успадкованих після ОСОБА_6 .У поданій позовній заяві Позивач стверджує про те, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, проте такі доводи не підтверджені Позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб, зокрема до позовної заяви не додано достовірних та достатніх письмових доказів таких тверджень Позивача, зокрема довідок органу місцевого самоврядування, витягів з погосподарських книг тощо, на підтвердження віднесення житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір, а відтак така обставина Позивачем не доведена. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 327/1280 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , відмовити.

03.01.2023 відповідачем ОСОБА_3 , через свого представника - адвоката Фльорків О.В. подано суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_15 про визнання права власності на спадкове майно,зокрема, просить визнати за нею право власності на 3/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 . Зустрічний позов обґрунтований тим, що оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи, на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. Як зазначає Позивач у первісному позові, житловий будинок під АДРЕСА_1 (надалі - житловий будинок) належав до суспільної групи колгоспний двір, і членами такого колгоспного двору були ОСОБА_5 (голова двору), ОСОБА_9 (дружина), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_10 (син), ОСОБА_12 (зять), ОСОБА_15 (онука), ОСОБА_1 (онука) та ОСОБА_6 (онук), кожному з яких належала 1/8 частина житлового будинку.Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР).Із наведеного у первісному позові та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 та інші малолітні діти ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) не зверталися (як особисто зі згоди батьків (усиновителів), так і їхні батьки (усиновителі)), а також не вступили в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого неповноліття), тобто ними не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. При цьому, нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. Виходячи з зазначеного, неповнолітні (малолітні) діти ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги, мали право на спадкування за законом, але ними (їх законними представниками) не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак останні не прийняли спадщину після ОСОБА_4 . Відтак, належна ОСОБА_4 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, належна ОСОБА_10 , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_10 складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , як спадкоємці першої черги за законом, які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною ОСОБА_9 , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняли її донька ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні ОСОБА_9 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою ОСОБА_3 , як спадкоємцем за законом першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Таким чином, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги після смерті її матері ОСОБА_9 , набула право на отримання у спадок 3/16 частин житлового будинку, належних її матері ОСОБА_9 . При цьому, матеріалами справи, зокрема долученими до справи копіями спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9 , підтверджується обставина звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_9 у встановлені законом (ЦК України) порядок і строк, та обставина відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Враховуючи наведене, оформити право на спадщину, а саме на 3/16 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , право на спадкування часток у якому заявлено за первісним позовом, в порядку, встановленому ст.ст. 1296-1298 ЦК України, позивач ОСОБА_3 не має можливості та змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, і визнання за нею права власності на вказане майно в порядку спадкування за законом є єдиним та достатнім способом захисту особистих немайнових і майнових прав позивача та законом не визначено іншого порядку відновлення спадкових прав позивача.

06.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_3 . Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_15 та зазначає, що оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР). Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Із наведеного Позивачем у зустрічній позовній заяві та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , з заявою про прийняття спадщини Позивач особисто зі згоди батьків (усиновителів) та її батьки (усиновителі) не зверталися, а також не вступила в управління або володіння спадковим майном (та не могла вступити в силу свого неповноліття), тобто нею не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. Нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. При цьому, як зазначено вище, обставина проживання Позивача разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не має жодного правового значення для правильного вирішення справи та не свідчить про прийняття нею спадщини після смерті матері, адже згідно діючої на час відкриття спадщини редакції ЦК УРСР проживання чи реєстрація місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не вважалося обставиною, що свідчила про прийняття таким спадкоємцем спадщини після померлого, натомість закон вимагав від такого спадкоємця вчинення конкретно-визначених та встановлених ч.1 ст. 549 ЦК УРСР дій для прийняття спадщини, та у встановлений ч.2 549 ЦК УРСР шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. До нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4 Позивач звернулась лише 21 жовтня 2021 року, з даною зустрічною позовною заявою Позивач звернулась до суду у грудні 2022 року, тобто як з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, так і зі спливом шести місяців після набуття нею повноліття. Виходячи з зазначеного, вважає твердження Позивача про прийняття нею спадщини (вступ у спадщину) після смерті ОСОБА_4 на тій підставі, що вона проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, не ґрунтується на законі, котрим регулювалися відносини спадкування на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 (ЦК УРСР) та не підтверджуються матеріалами справи, і Позивач, як спадкоємець першої черги, мала право на спадкування за законом, але стосовно неї як неповнолітньої, а в наступному і нею самою у повнолітньому віці, не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак остання не прийняла спадщину після ОСОБА_4 . Також, як і Позивач, спадщину після ОСОБА_4 не прийняли її малолітні діти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), від імені яких з заявою про прийняття спадщини їхні батьки (усиновителі) не зверталися та вони не вступали в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого малоліття). Відтак, належна ОСОБА_4 1/8 частина житлового будинку під АДРЕСА_1 (надалі - житловий будинок), успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, як вірно зазначає Позивач, належна ОСОБА_10 , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - ОСОБА_5 (голова двору) та ОСОБА_9 (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_10 складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною ОСОБА_9 , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка ОСОБА_9 у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняли її донька ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні їй 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою ОСОБА_3 , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_13 помер ОСОБА_12 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_12 , а саме належну йому 1/8 частину житлового будинку, прийняв його син ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), як малолітній спадкоємець першої черги (ч.4 ст.1268 ЦК України). Відповідно, частка ОСОБА_6 у житловому будинку після спадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 складала 37/96 частини житлового будинку (1/8+1/8+1/24+3/32). ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, прийняли його рідні сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які подали заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відтак належні йому 37/96 частини житлового будинку успадковані його рідними сестрами ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як спадкоємцями другої черги, в рівних частках по 37/192 частини житлового будинку кожною. Враховуючи наведене, розмір належної до спадкування Позивачем частки у житловому будинку складає 45/192 частини житлового будинку, а не 327/1280 частин житлового будинку як помилково обраховував Позивач у зустрічній позовній заяві, та складається із 1/24 частини, успадкованої після ОСОБА_5 , та 37/192 частини, успадкованих після ОСОБА_6 . У поданій зустрічній позовній заяві Позивач стверджує про те, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, проте такі доводи не підтверджені Позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб, зокрема до позовної заяви не додано достовірних та достатніх письмових доказів таких тверджень Позивача, зокрема довідок органу місцевого самоврядування, витягів з погосподарських книг тощо, на підтвердження віднесення житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір, а відтак така обставина Позивачем не доведена. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 про визнання за нею права власності на 1287/3840 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , відмовити.

14.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 поданий представником ОСОБА_15 - адвокатом Скибою В.М. Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та не погоджується з викладеними у ньому обставинами та мотивами, оскільки як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.04.1991 року будинок по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір, в даному будинку були зареєстровані: ОСОБА_16 - голова двору, ОСОБА_9 - дружина, ОСОБА_10 - син, ОСОБА_4 , - дочка, ОСОБА_12 , - зять та внуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 . Отже кожному з них належало по рівній частці майна тобто, по 1/8 частині вказаного житлового будинковолодіння. Після смерті матері ОСОБА_4 , діти ОСОБА_7 ( дочка), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_6 (син), які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, залишились проживати в даному будинку, та користувалися (розпоряджалися) усіма речами померлої, в силу своїх вікових можливостей, проводили в ньому косметичний ремонт, фарбували вікна, двері, підлогу, стіни тощо, підтримували в охайному стані, несли поточні витрати на його догляд, користувалися всім іншим без винятку майном, що на день смерті належало їх матері (меблями, посудом, речами, одягом) з огляду на це, можна впевнено говорити про те, що вони фактично вступили в управління (володіння) спадковим майном, а отже згідно ст.549 вважаються такими, що прийняли спадщину. Окрім цього, ОСОБА_3 у червні 2009 року зверталась в Тернопільський міськрайоннин суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Рішенням у справі №2-4836/09 позов було задоволено. Однак 09.11.2020 постановою Тернопільського апеляційного суду скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 відмовлено. Враховуючи даний факт ОСОБА_3 не може звертатися до суду з тим самим позовом та з тих самих підстав у силу п. 2 ч. 1 ст. 186 та п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. До того ж, позивач категорично не згідна з розрахунком що здійснила ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві. Оскільки 1/8 частку, яка по праву, як спадкоємцям першої черги, після смерті матері, мала б належати дітям, ділить в рівних частинах між батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , такий розрахунок вважаю невірним. Та зазначаю наступне, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно. Спадкова маса після її смерті складалась з 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були діти: донька ОСОБА_8 , донька ОСОБА_7 , брат ОСОБА_6 , оскільки згідно 549 ЦК України (в редакції 1963 року), є спадкоємцями першої черги та такими що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Тому просить врахувати, що на момент смерті разом з ОСОБА_4 проживали її батько ОСОБА_5 (помер), її мати ОСОБА_9 (померла), її брат ОСОБА_10 , (помер), дочка ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_6 (помер). Після смерті ОСОБА_4 кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті ОСОБА_10 кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала ОСОБА_10 тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_4 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). ІНФОРМАЦІЯ_12 померла бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_9 . Отже, після смерті бабусі ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51 /320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 кожному). Таким чином, враховуючи викладене, відсутні будь-які підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 .

15.02.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив ОСОБА_17 , подану позивачем ОСОБА_1 , яка ознайомившись із відзивом, не погоджується із викладеними у ньому обставинами, зокрема з тим, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.04.1991 року будинок по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір, в даному будинку були зареєстровані: ОСОБА_16 - голова двору, ОСОБА_9 - дружина, ОСОБА_10 - син, ОСОБА_4 , - дочка, ОСОБА_12 , - зять та внуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 . Отже кожному з них належало по рівній частці майна тобто, по 1/8 частині вказаного житлового будинковолодіння. Після смерті матері ОСОБА_4 , діти ОСОБА_7 ( дочка), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_6 (син), які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, залишились проживати в даному будинку, та користувалися (розпоряджалися) усіма речами померлої, в силу своїх вікових можливостей, проводили в ньому косметичний ремонт, фарбували вікна, двері, підлогу, стіни тощо, підтримували в охайному стані, несли поточні витрати на його догляд, користувалися всім іншим без винятку майном, що на день смерті належало їх матері (меблями, посудом, речами, одягом) з огляду на це, можна впевнено говорити про те, що вони фактично вступили в управління (володіння) спадковим майном, а отже згідно ст.549 вважаються такими, що прийняли спадщину.Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно. Спадкова маса після її смерті складалась з 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були діти: донька ОСОБА_8 , донька ОСОБА_7 , брат ОСОБА_6 , оскільки згідно 549 ЦК України (в редакції 1963 року), є спадкоємцями першої черги та такими що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Тому просить врахувати, що на момент смерті разом з ОСОБА_4 проживали її батько ОСОБА_5 (помер), її мати ОСОБА_9 (померла), її брат ОСОБА_10 , (помер), дочка ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_6 (помер). Після смерті ОСОБА_4 кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті ОСОБА_10 кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала ОСОБА_10 тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_4 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). ІНФОРМАЦІЯ_12 померла бабуся ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_9 . Отже, після смерті бабусі ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51 /320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 кожному). Тому вважає, що обставини викладені у відзиві є надуманими та такими, що не заслуговують на увагу при прийнятті рішення у даній справі, позовні вимоги є обґрунтованими, належними та такими, що підлягають задоволенню.

15.02.2023 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Бабій Н.І. подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_15 , в якому позивач погоджується із викладеними в ній обставинами та вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_15 підлягає до задоволення в повному обсязі.

15.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 поданий відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 . Згідно якого вона заперечує, щодо задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_18 , з огляду на те, що на момент смерті разом з ОСОБА_4 проживали її батько ОСОБА_5 (помер), її мати ОСОБА_9 (померла), її брат ОСОБА_10 , (помер), дочка ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_6 (помер). Після смерті ОСОБА_4 кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті ОСОБА_10 кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала ОСОБА_10 тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_4 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). ІНФОРМАЦІЯ_12 померла бабуся ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_9 . Отже, після смерті бабусі ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51/320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 кожному). Тому, просить в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

20.02.2023 відповідачем ОСОБА_3 подано відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якій зазначає, що доводи та міркування ОСОБА_1 , котрими обґрунтовуються заперечення проти заявлених вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 заперечує та вважає такі заперечення та мотиви відхилення позовних вимог безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають закону. Як вбачається із обґрунтування ОСОБА_1 у своїх позовних вимог, наведених у первісній позовній заяві (підстав позову), прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , обґрунтовувалася обставиною спільного проживання ОСОБА_1 разом і матір`ю ОСОБА_4 на день смерті останньої. Натомість у відзиві на зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 таку обставину прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 обґрунтовує уже іншими обставинами, а саме своїм фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, про що нею не стверджувалося (не зазначалося) у поданій до суду позовній заяві.При цьому дійсно, як зазначалося відповідачем ОСОБА_3 у відзиві на первісний позов ОСОБА_1 , спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями відкриття та прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР, норми якого обставину прийняття спадщини спадкоємцями імперативно пов`язували із вчиненням такими спадкоємцями певних та конкретних активних дій, які свідчили про прийняття спадщини, і не пов`язували прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із наведеного ОСОБА_1 у первісному позові та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 та інші малолітні діти ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) не зверталися (як особисто зі згоди батьків (усиновителів), так і їхні батьки (усиновителі)). В управління або володіння спадковим майном ОСОБА_1 та інші малолітні діти ОСОБА_4 не вступали та не могли вступити в силу свого неповноліття (малоліття), а таке фактичне управління (володіння) спадковим майном - належною ОСОБА_4 часткою у житловому будинку, здійснювалося її батьками - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , як головою двору та дружиною голови двору, котрі, як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після ОСОБА_4 . При цьому, доводи та аргументи ОСОБА_1 , змінені та наведені у відзиві на зустрічний позов ОСОБА_3 , щодо фактичного вступу нею та іншими малолітніми дітьми ОСОБА_4 в управління (володіння) спадковим майном ОСОБА_4 , не підтверджені у встановленому процесуальним законом порядку будь-якими належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а тому такі твердження є не доведеними. А відтак, така належна ОСОБА_4 частка у житловому будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та ні позивачем ОСОБА_1 , ні іншими дітьми ОСОБА_4 , не успадкована. З урахування зазначеного, наведені ОСОБА_1 у відзиві на зустрічний позов ОСОБА_3 розрахунки розмірів належних спадкоємцям часток у спадковому майні є невірні не спростовують право ОСОБА_3 на отримання у спадок майна, а саме 3/16 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , і такі позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

20.02.2023 відповідачем ОСОБА_3 подані заперечення на відповідь на відзив подану позивачем ОСОБА_1 . Згідно яких, щодо наведених у відповіді на відзив доводів та міркувань позивача ОСОБА_1 заперечує та вважає такі заперечення та мотиви незгоди із обґрунтуванням відповідачем ОСОБА_3 заперечень проти задоволення позовних вимог, безпідставними, необґрунтованих та такими, що не відповідають закону.

01.03.2023 судом зареєстровано подану відповідачем ОСОБА_3 відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_18 про визнання права власності на спадкове майно, надісланий представником ОСОБА_15 ,згідно якої, щодо наведених у відзиві на позов доводів та міркувань ОСОБА_15 , котрими обґрунтовуються заперечення проти заявлених позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 заперечує, та вважає такі заперечення та мотиви відхилення позовних вимог безпідставними, необґрунтованих та такими, що не відповідають закону.

Ухвалою судді від 19.10.2022 відкрито провадження у цивільній справі №607/13314/22. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_15 не заперечила, щодо їх задоволення та визнала в повному обсязі. Відносно зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 заперечила та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бабій Н.І. в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_15 не заперечив щодо їх задоволення. Відносно задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 заперечив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Скиба В.М.свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 не заперечили щодо їх задоволення та визнали в повному обсязі. Відносно зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 заперечили та просили суд відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник - адвокат Фльорків О.В. щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_15 заперечили. Пред`явлені позовні вимоги за своїм зустрічним позовом підтримали та просили суд їх задоволити.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, в судовому порядку встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 06.10.2000 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_4 на час її смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: батько ОСОБА_5 , 1934 р.н., мати ОСОБА_9 , 1934 р.н., брат ОСОБА_10 , 1959 р.н., дочка ОСОБА_7 , 1984 р.н., дочка ОСОБА_8 , 1985 р.н., син ОСОБА_6 , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1394 від 21.12.2021.

Як вбачається із копії спадкової справи №523/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ОСОБА_4 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №1267 від 21.10.2021. Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_9 , син ОСОБА_6 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2355/02-31 від 21.10.2021, відмовлено ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 були п`ять осіб, діти: позивач ( ОСОБА_7 ), донька ОСОБА_8 , брат ОСОБА_6 , батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли, що також доводиться показаннями свідків. Так, після смерті ОСОБА_4 , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим 12.10.2000 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_10 на час його смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: батько ОСОБА_5 , 1934 р.н., мати ОСОБА_9 , 1934 р.н., племінниця ОСОБА_7 , 1984 р.н., племінниця ОСОБА_8 , 1985 р.н., племінник ОСОБА_6 , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1392 від 21.12.2021.

Як вбачається із відповіді №2029/01-16 від 29.11.2022 Тернопільської районної державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_10 не заводилася.

Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Так, після смерті ОСОБА_10 , кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, що належала ОСОБА_10 , тобто по 1/16 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_12 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданим 16.04.2004 Настасівською сільською радою Тернопільського РАЦСу.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №1096 виданої 06.10.2021 Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради, ОСОБА_12 , на день смерті за адресою АДРЕСА_1 , не проживав і не був зареєстрований.

Як вбачається із відповіді №2035/01-16 від 29.11.2022 Тернопільської районної державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_12 не заводилася.

Таким чином, спадкоємцями першої черги були діти спадкодавця: донька ОСОБА_13 , донька ОСОБА_8 , брат ОСОБА_6 . ОСОБА_12 на момент смерті не проживав в АДРЕСА_1 . ОСОБА_13 та ОСОБА_2 спадщини не приймали, тому всю спадщину після смерті батька прийняв ОСОБА_6 , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 виданим 20.05.2008 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 та 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 .

ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не залишав.

Разом із ОСОБА_5 на час його смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_9 , 1934 р.н., внучка ОСОБА_7 , 1984 р.н., внучка ОСОБА_8 , 1985 р.н., внук ОСОБА_6 , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1391 від 21.12.2021.

Як вбачається із копії спадкової справи №524/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого ОСОБА_5 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення їхньої матері ОСОБА_4 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , у тому числі з урахуванням частки, яку він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_10 . Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є дружина ОСОБА_9 та внук ОСОБА_6 , за правом представлення своєї матері ОСОБА_4 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2357/02-31 від 21.10.2021, відмовлено ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, після смерті ОСОБА_5 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (онуки). Так, після смерті ОСОБА_5 , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_9 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим 10.10.2008 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 та 17/160 частин, після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіту не залишала.

Разом із ОСОБА_9 на час її смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: внучка ОСОБА_8 , 1985 р.н., внук ОСОБА_6 , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1393 від 21.12.2021.

Як вбачається із копії спадкової справи №616/2008 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ОСОБА_9 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є внучка ОСОБА_8 та внук ОСОБА_6 за правом представлення своєї матері ОСОБА_4 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2356/02-31 від 21.10.2021, відмовлено ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, після смерті ОСОБА_9 , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка ОСОБА_5 - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (внуки спадкували по представленню).

Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_9 становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1/2=51/320 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному).

Таким чином, по праву представленню ОСОБА_6 та ОСОБА_15 належать 51/320= 102/640:2=51/640 кожному.

Позивач ОСОБА_1 не успадкувала частину цього майна, оскільки на момент смерті бабусі ОСОБА_9 , вона спільно з нею не проживала.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 виданим 21.02.2012 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Таким чином, має місце спадкування за законом.

Як вбачається із копії спадкової справи №21/2019 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. до майна померлого ОСОБА_6 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та імені ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Відповідно до документів, які містяться в спадковій справ,спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його сестри: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входить частка житлового будинку, 1/4 частка якого належала ОСОБА_6 особисто, 1/4 частка якого належала його батькові ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Окрім того, ОСОБА_6 прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 , діда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , баби ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. №159/02-31 від 06.12.2021, відмовлено ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, після смерті ОСОБА_6 , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті ОСОБА_12 , 17/480 після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 , в рівних частках успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті ОСОБА_6 становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920

749/1920:2=749/3840 (на двох ОСОБА_1 і ОСОБА_2 )

18.12.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_6 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року було задоволено часткове апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_15 - адвоката Скиби Віталія Михайловича. Скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2009 та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

25.05.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду та припинення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

05.08.2021 право власності на будинок за ОСОБА_3 було припинено, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №269869188 від 10.08.2021 року.

Державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в бюро не проведена.

Згідно довідки Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області №1102 від 06 жовтня 2021 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона являється сусідкою через город родині ОСОБА_4. Мама позивача ОСОБА_1 померла восени 2000 року. На час смерті ОСОБА_4 з нею жили її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 а також її батьки по АДРЕСА_1 . Свідок ОСОБА_19 припускає, що в даному будинку померлій ОСОБА_4 належала якась частка житла. Після смерті ОСОБА_4 майном продовжували користуватися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , вони користувалися майном, тобто проживали в будинку, займалися обробкою городів, займалися домогосподаркою ( в них були свині, корова, крілі, кури, кінь), користувалися всіма побутовими речами. ОСОБА_4 мала спільне господарство разом із дітьми, тому після її смерті діти, тобто ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , бабуся та дідусь продовжували на рівних користуватися спільним майном. Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користувалися речами матері, займалися дрібними ремонтами в будинку, тобто побілка, мили, прибирали, мили вікна, красили двері, вікна. Ці дрібні ремонтні роботи вчинялися до кінця квітня 2001 року. ОСОБА_1 на той час здавала іспити у школі і планувала поступати в коледж, а ОСОБА_2 вчилася в школі. Свідок вказала, що ОСОБА_3 не проживала в цьому будинку.

Свідок ОСОБА_20 вказав, що являється сусідом ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . В жовтні 2000 року на момент смерті ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 разом з нею проживали її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Після її смерті вони продовжували проживати в цьому будинку та користуватися всім спільним майном (посудом, меблями), допомагали по господарству, на городі. Чи проживала, а також користувалася спільним майном, спільними речами, чи проводила якісь дрібні ремонти на момент та після смерті ОСОБА_4 і по ІНФОРМАЦІЯ_18 її донька ОСОБА_2 , свідок сказати точно не може. Чи користувалися одягом померлої матері він не знає, але те що всі хто проживав в цьому будинку користувалися меблями і ванною це напевно що так. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вчилися на той момент в школі в с. Мар`янівка. Господарку тримав дідо, бачив як корову доїла ОСОБА_1 , бачив її на пасовищі не раз.

Свідок ОСОБА_21 проживає в с. Мар`янівка та являється сусідкою позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4 - мати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Як на момент смерті так і після смерті гр. ОСОБА_4 діти разом із батьками померлої продовжували проживати в цьому будинку, тобто перших пів року з 1 жовтня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_18 . Користувалися всім одягом, посудом, меблями і т.щ., робили разом дрібні ремонти, зокрема такі, як покраску та побілку. В них була велика господарка, її тримав батько та мама померлої, діти допомагали, помагали на городі, садили та обробляли городи.

Свідок ОСОБА_22 , яка є тіткою позивачки вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4 ( ОСОБА_23 ). Після її смерті в будинку залишилися проживати її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та батьки померлої. В них була велика господарка, вони всі допомагали на городі. Такими речами, як меблі, шафа, ліжко, посуд свідок ОСОБА_22 думає, що діти користувалися ними, так як проживали в будинку. Те, що діти допомагали діду та бабці по господарству, на городі, робили якісь дрібні побутові речі, ремонти вона знає, але бачити не могла, так як живе в сусідньому селі. Керували господарством дід і баба. З особистих речей, які належали ОСОБА_4 вона знає про меблеву стінку, яку померла придбала зі своїм колишнім чоловіком. ОСОБА_3 не проживала в цьому будинку, а лише приїжджала до своїх батьків в гості.

Свідок ОСОБА_24 , яка є донькою ОСОБА_3 та двоюрідною сестрою позивачки пояснила, що на момент смерті та після смерті гр. ОСОБА_4 в жовтні 2000 року її донька гр. ОСОБА_1 проживала в м. Тернополі, в однокімнатній квартирі , яка належить свідку ОСОБА_24 , проживали всі разом на добровільних умовах, так як ОСОБА_1 поступила на очне навчання в Галицький коледж. Проживала весь навчальний рік. На протязі п`яти днів вона вчилася в коледжі, на вихідних їздила в село додому. Іноді свідок їздила разом із нею до діда та бабусі, вони всі разом допомагали на городі. Після смерті ОСОБА_4 в будинку залишилися проживати ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , дід, бабця. ОСОБА_25 побутовими речами, які залишалися в будинку після смерті ОСОБА_4 діти користувалися. Чи носили вони одяг матері після її смерті вона не знає. Свідок стверджує, що її мати ОСОБА_3 приїздила до села і робила всі ремонті роботи, оскільки все життя працювала малярем.

Свідок ОСОБА_26 , який є чоловіком ОСОБА_3 пояснив, що в жовтні 2000 року померла рідна сестра його дружини ОСОБА_4 . На той час її донька ОСОБА_1 з 1 вересня 2000 року поступила на навчання в ОСОБА_27 коледж і проживала в них у м. Тернополі, на протязі трьох років до кінця навчання. На вихідних та канікулах їздила в село до діда та баби. ОСОБА_2 проживала в селі, ходила в школу на навчання. На момент смерті ОСОБА_4 та після її смерті в будинку проживали мама з татом померлої, її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , яка проживала в Тернополі та лише приїжджала до села. Діти в селі допомагали діду та бабі, але не завжди. Всі меблі, посуд залишились в будинку, яким продовжували користуватися всі мешканці будинку. Могло бути, що користувалися і на протязі перших пів року після смерті гр. ОСОБА_4 .

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 належить по 1/8 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_17 , правовідносини щодо спадкування після їхньої смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складала, спадщину після її смерті прийняли діти: донька ОСОБА_28 , донька ОСОБА_29 , син ОСОБА_6 , батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті ОСОБА_4 , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_4 , тобто по 1/40 частині кожному.

Також, ОСОБА_10 заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складав, спадщину після його смерті прийняли батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті ОСОБА_10 , кожному із спадкоємців належала 1/2 частина з 1/8 частини, що належала ОСОБА_10 , тобто по 1/16 частині кожному.

Встановлено, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , тому до правовідносин щодо спадкування після їхньої смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 заповіту щодо належного йому майна - 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складав, спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_6 , в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, а тому він успадкували належну померлому частку житлового будинку, а саме 1/8 частину.

Відповідно до ч.1, 5 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Як було встановлено Судом, ОСОБА_5 заповіту щодо належного йому майна, а саме 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 та 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 не складав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_9 , донька ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ). Донька ОСОБА_3 не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом із спадкодавцем, а тому є такою, що не прийняла спадщину. Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли дружина і дочка ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (онуки). Так, після смерті ОСОБА_5 , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_9 заповіту щодо належного їй майна, а саме 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/16 частка після смерті ОСОБА_10 та 17/160 частин після смерті ОСОБА_5 не складала. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є донька ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 (право на спадкування від якої перейшло до дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ). Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли дочка ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , за яку по представленню спадкували ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (онуки). Так, після смерті ОСОБА_5 , її донькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємцям першої черги належало 51/320 частин кожному, а онукам по праву представленню по 51/640 частин, кожному, що належали б їхній матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , щодо належного йому майна, а саме 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті ОСОБА_14 , 1/8 частка після смерті батька ОСОБА_12 , 17/480 частин після смерті ОСОБА_5 та 51/640 частин після смерті ОСОБА_9 не складав, спадщину після його смерті прийняли рідні сестри ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Так, після смерті ОСОБА_6 , кожному із спадкоємців належала 1/2 частина з 749/1920 частини, що належала ОСОБА_6 , тобто по 749/3840 частині кожному.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що сторони по справі не мають можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавцями не було проведено державну реєстрацію права власності на спадкове майно, тому останні змушені звертатися в суд за захистом свої невизнаних прав.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що зазначені сторонами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_30 підлягають до задоволення, а тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 429/1280 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м. (що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в порядку спадкування за законом. Також, слід визнати за ОСОБА_2 право власності на 1287/3840 частин житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м.(що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 51/640 частин вказаного майна, після смерті баби ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в порядку спадкування за законом.

Що ж стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , то вони підлягають до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_3 та її представника, про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 пропустили строк прийняття спадщини та не прийняли її після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , так як Судом при дослідженні доказів та з показів свідків, достовірно встановлено, що останні вступили в управління спадковим майном, зокрема речами побутового вжитку, меблі,одяг та окрім цього проживали, здійснювали догляд за будинком, частка в якому належала ОСОБА_4 .

Тож, Суд приходить до переконання, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 51/320 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що доводиться матеріалами справи.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Судові витрати у справі покласти на сторони в сумах, які ними понесенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/40 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/480 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 749/3840 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/40 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 17/480 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 749/3840 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 51/640 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 51/320 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати у справі покласти на сторони в сумах, які ними понесенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич