Провадження № 6/337/101/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Волошина Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення витрат на правничу допомогу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку обґрунтувала тим, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2009 року, по справі № 2-1064/2009, було задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління» та звернено стягнення на предмет застави за договором застави № 3777 від 03.10.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, а саме легковий автомобіль BMW Е87/118і 2006 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить відповідачці на підставі права власності, шляхом його продажу на прилюдних торгах та за рахунок коштів, отриманих від реалізації, задовольнити вимоги позивача на суму 237 511 грн. 19 коп. Рішення набрало законної сили 12.05.2010 року після оскарження в апеляційному і касаційному порядку.

З метою примусового виконання рішення суду, було видано виконавчий лист.

В подальшому, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2012 року у справі № 2/825/1190/2012, було задоволено позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ухвалено про стягнення з відповідачки на користь позивача 327 817 грн. 61 коп., судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, всього 329 637 грн. 61 коп., також припинено дію кредитного договору № 2350 від 27.09.2007 року. Рішення набрало законної сили 21.06.2012 року, а 19.07.2012 року для примусового виконання рішення було видано виконавчий лист.

У вказаних обох справах є примусове виконання одного і того ж грошового зобов`язання за одним і тим же кредитним договором № 2350 від 27.09.2007 року.

Постановою заступника начальника Хортицького ВДВС від 13.04.2023 року закінчено виконавче провадження № 33959398 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/0825/1190/2012 від 19.072012 року про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача суми 329 637 грн. 61 коп., на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. На теперішній час рішення суду є виконаним у повному обсязі.

Незважаючи на це, постановою заступника начальника Хортицького ВДВС від 19.06.2023 року, за заявою позивача- АТ «Державний ощадний банк України», виконавче провадження № 21108742 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1064 від 21.09.2009 року щодо звернення стягнення на автомобіль, відновлено.

Позивач свідомо ініціює повторне стягнення вже погашеної суми заборгованості, що є неприпустимим, тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Хортицьким районним судом м.Запоріжжя у справі № 2-1064/2009 від 21.09.2009 року, та стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» 4020 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання заявниця ОСОБА_2 не з`явилася.

Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Ференець О.Є. у судовому засіданні підтримав заяву з підстав, які зазначені у заяві. Крім того, суду пояснив, що спір між банком та ОСОБА_2 виник на підставі лише одного єдиного кредитного договору № 2350 від 27.09.2007 року. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя було звернуто стягнення на предмет застави-легковий автомобіль, який на праві власності належить ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 237 511 грн.19 коп.

У 2011 році банк знову звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, сума боргу збільшилася до 329 637 грн. 61 коп. Рішенням суду від 23.04.2012 року вказана сума боргу була стягнута з ОСОБА_2 , також рішенням суду було припинено дію кредитного договору та будь-які взаємовідносини ОСОБА_2 з банком.

ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 329 637 грн. 61 коп. сплатила банку у повному обсязі, але після сплати всієї суми заборгованості банк вважає, що існують якісь інші зобов`язання у ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором та звернувся з заявою про поновлення виконання рішення суду про звернення стягнення на заставне майно-автомобіль. Якщо у банка є якісь інші фінансові вимоги, то він повинен був звернутися до суду з відповідним позовом. На теперішній час сума заборгованості сплачена ОСОБА_2 у повному обсязі, а подвійне стягнення суми, законодавством не передбачено, тому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі № 2-1064/09 та стягнути з банка витрати на професійну правничу допомогу.

Представник стягувача АТ «Державний ощадний банк України» - Плескачова Т.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_2 . Суду пояснила, що у 2009 році АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави-автомобіль, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ( справа 2-1064/09) за період з 27.09.2007 року по 10.03.2009 року, яка становила 237 511 грн. 19 коп. Рішенням суду від 21.09.2009 року позовні вимоги були задоволено. Рішення суду виконано не було.

Крім того, у 2011 році АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 27.09.2007 року по 10.03.2009 року, судових витрат, у загальній сумі 329 637 грн. 61 коп.

Рішенням суд від 23.04.2012 року позов задоволено, припинено дію кредитного договору.

ОСОБА_2 повністю сплатила суму заборгованості у сумі 329 637 грн. 61 коп., а рішення суду від 21.09.2009 року про звернення стягнення на заставне майно, не виконано. Просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 , бо це не є подвійним стягненням суми боргу, а станом на 23.04.2012 року існувала інша сума заборгованості.

В день надходження коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у гривневому еквіваленті, банк здійснив перерахування гривні у долари США, тобто здійснив зарахування у валюті, у якій було видано кредит, і внесеної ОСОБА_2 суми було недостатньо для погашення боргу. У рішенні суду про звернення стягнення на заставне майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, було зазначено суму боргу у гривні- 237 511,19 грн. У рішенні суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, також сума заборгованості була зазначена у гривнях. Можливо це є курсова різниця. Просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки стягнення суми боргу та звернення стягнення на заставне майно у рахунок погашення суми боргу, за двома рішеннями суду, не є подвійним стягненням суми заборгованості, підстави, для задоволення заяви ОСОБА_2 , відповідно до ст. 432 ЦПК України, відсутні.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази на підтвердження заяви, дослідивши матеріали цивільних справ № 2/1064/09 та № 2/0825/4103/2012, оцінивши докази у сукупності, встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-1064/2009, які були досліджені у судовому засіданні, 17.03.2009 року до Хортицького районного суду м.Запоріжжя звернулося ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі філії- Запорізьке обласне управління з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставне майно- автомобіль.

У позові було зазначено, що 27.09.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2350, за яким позичальник отримала кредит у розмірі 36313 доларів США на придбання автомобіля BMV E87 та в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено договір застави майна № 3777 від 03.10.2007 року- автомобіля. Станом на 10.03.2009 року, загальна сума боргу за кредитним договором склала 30845,61 долар США: 28 833 долари США за кредитом, 12,60 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 7,17 доларів США пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, що еквівалентно 237 511 грн. 19 коп., тому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави- легковий автомобіль BMV E87/1181.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом у якому просила визнати недійсним кредитний договір №2350 від 27.09.2007 року та договір застави № 3777 від 03.10.2007 року.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2009 задоволено позовні вимоги ВАТ «Ощадбанк» та звернено стягнення на предмет застави-автомобіль у рахунок погашення заборгованості у сумі 237 511 грн. 19 коп., зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2009 року рішення Хортицького райсуду м.Запоріжжя від 21.09.2009 року скасовано, у задоволенні позову ВАТ «Ощадбанк» відмовлено, задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду України від 12.05.2010 року скасовано рішення апеляційного суду Запорізької області та залишено в силі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2009 року.

29.06.2010 року ВАТ «Ощадбанк» звернулося до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу виконавчих листів на підставі рішення суду від 21.09.2009 року, які отримано представником банку 10.08.2010 року.

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Чопорова С.Ю. від 19.08.2010 року, було відкрито виконавче провадження № 21108742 за виконавчим листом у справі № 2-1064, який видано Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 21.09.2010 року, сума стягнення 237 511 грн. 19 коп.

Крім того, судом у судовому засіданні було досліджено матеріали цивільної справи № 2/0825/1190/2012, з яких вбачається, що 27.04.2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке Обласне Управління звернулося до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 27.09.2007 року № 2350. У позові зазначено, що сума боргу за кредитним договором, станом на 15.04.2011 року складає 29 833 долари США, по відсоткам- 8496,02 долари США; пеня- 1666,22 долари США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків- 1150,66 доларів США, а всього загальна сума 41 145,90 доларів США.

Враховуючи офіційний курс гривні ( який у позові не вказано), сума боргу складає: за кредитом- 237 685 грн. 48 коп.; по відсотках- 67 689 грн. 49 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту- 13275 грн. 10 коп.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту- 9167 грн. 54 коп., загальна сума боргу становить 327 817 грн. 61 коп. При цьому у позові не зазначено, за який період виникла сума боргу як і ту обставину, що банк вже звертався до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення суми заборгованості, станом на 10.03.2009 року.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2012 року позов ВАТ «Ощадбанк» задоволено та з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку суму заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 327817,61 грн., витрати по оплаті держмита 1700,00 грн., інформаційно-технічного забезпечення 120,00 грн, а всього 329637,61 грн. Припинено дію кредитного договору № 2350 від 27.092007 року з 15.04.2011 року.

21.06.2012 року представник ВАТ «Ощадбанк» звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів за вказаним рішенням суду.

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ВП № 33959398 від 21.08.2012 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

Постановою заступника начальника Хортицького ВДВС від 13.04.2023 року закінчено виконавче провадження № 33959398 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/0825/1190/2012 від 19.072012 року про стягнення з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача суми 329 637 грн. 61 коп. на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. На теперішній час рішення суду є виконаним у повному обсязі.

Судом встановлено, що на час звернення до суду-17.03.2009 року ВАТ «Державний ощадний банк України» з позовом до ОСОБА_2 по справі № 2-1064/2009, позивач просив звернути стягнення на автомобіль у межах суми заборгованості за кредитним договором, та як пояснила у судовому засіданні представник банку ОСОБА_5 , за період з 27.09.2009 року по 10.03.2009 року, яка станом на 10.03.2009 року, склала 30845,61 долар США: 28 833 долари США за кредитом, 12,60 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 7,17 доларів США пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, що еквівалентно 237 511 грн. 19 коп.

Офіційний курс гривні до долара США становив 7,70 грн., що відповідно до ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

На час звернення до суду 27.04.2011 року по справі № 2/0825/1190/2012 ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке Обласне Управління просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № 2350, укладеним між банком та відповідачкою 27.09.2007 року, як пояснила у судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_5 , за період з 27.09.2007 року по 15.04.2011 року, яка станом на 15.04.2011 року складає 29 833 долари США, по відсоткам- 8496,02 долари США; пеня- 1666,22 долари США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків- 1150,66 доларів США, а всього загальна сума 41 145,90 доларів США, що еквівалентно: 237 685 грн. 48 коп. борг за кредитом; по відсоткам- 67 689, 49 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту- 13275,10 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків- 9167,54 коп., а всього 327 817,61 грн., також просив стягнути судові витрати.

Офіційний курс гривні до долара США становив 796 -7200, що відповідно до ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали цивільних справ № 2-1064/09 та №2/0825/1190/2012, суд вважає, що ВАТ Державний ощадний банк України», як у позові про звернення стягнення на заставне майно- автомобіль, через наявність у ОСОБА_2 заборгованості у сумі 237 511,19 грн. ( справа № 2-1064/09) , так і при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 327 817,61 грн. ( справа №2/0825/1190/2012), двічі зазначив суму заборгованості за період з 27.09.2007 року по 10.03.2009 року, що підтвердив у судовому засіданні представник стягувача Плескачова Т.В.

Крім того, постановою заступника начальника відділу Хортицького ВДВС Васіна П.В. про закінчення виконавчого провадження № 33959398 від 13.04.2023 року, було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у сумі 329 637 грн. 61 коп., оскільки грошові кошти у повній сумі- сума боргу, виконачого збору, витрат виконавчого провадження, надійшли на депозитний рахунок Хортицького ВАДВС та припинено чинність арешту майна, скасовано інші заходи примусового виконання рішення ( справа № 2-1064/09, а.с. 200-201). На теперішній час рішення суду є виконаним у повному обсязі. Крім того, вказаним рішенням суду припинено дію кредитного договору № 2350 від 27.092007 року з 15.04.2011 року.

Відповідно до ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вказане вище, встановлені судом обставини, суд вважає доводи ОСОБА_2 , викладені у заяві про визнання виконавчого листа по справі № 2-1064/09 таким, що не підлягає виконанню, та доводи представника заявника-адвоката Ференець О.Є. про те, що сума боргу ОСОБА_2 за кредитним договором погашена у повному обсязі, а банк двічі намагається отримати суму боргу- звернути стягнення на заставне майно та стягнути одну і ту ж суму заборгованості за період з 27.09.2007 року по 10.03.2009 року, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення за заставне майно та стягнення суми заборгованості, заслуговують на увагу, є обґрунтованими, доведеними.

Крім того, судом встановлено, що у рішеннях Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2009 року та 23.04.2012 року, сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2350 від 27.09.2007 року, у рахунок погашення якої звернуто стягнення на заставне майно та сума боргу, яка стягнута судом, вказана у гривневому еквіваленті, а не у доларах США.

Враховуючи вказані та встановлені у судових засіданнях обставини, суд вважає, що виконавчий лист, виданий Хортицьким районним судом м.Зароріжжя на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2009 року у справі № 2-1064/2009, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог заявника про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, варто зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень с.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та ( або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі ( складання позовної заяви, надання консультацій).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно з п.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, розрахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05. 2020 року у справі № 904/4507/18.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13.01. 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Враховуючи, що заявником доведено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 4020 грн., зазначена сума є співмірною і розумною в частині надання адвокатом послуг, а тому в цій частині заява підлягає повному задоволенню і з ВАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню сума 4020 грн. витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 , залишивши без задоволення клопотання представника АТ «Державний ощадний банк України» про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.. 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Хортицьким районним судом м.Запоріжжя на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2009 року у справі № 2-1064/2009.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління» ( 69063 м.Запоріжжя, пр.Соборний, 48, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмімі 4020 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2023 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик