Справа № 559/2645/23
Провадження № 2/559/627/2023
27 жовтня 2023 року м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника - адвоката Вишковської Валентини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,
Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 14 вересня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивачка та її представник адвокат Вишковська В.І. не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Вишковська В.І. подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.
Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради Дзюба В.Ю. в судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити у її відсутності, про що подала відповідну заяву. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, доповнень та заперечень не має.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).
Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю (а.с.19).

Згідно довідки №07-03-15/1868 від 25.07.2023 року, виданої Дубенською міською радою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає з матір`ю, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, малолітній ОСОБА_4 навчається у Дубенському ліцеї №1. За час відвідування ліцею дитиною його вихованням займається мама, вона приводить сина на уроки та забирає з ліцею. Систематично цікавиться життям, навчанням та успіхами дитини в ліцеї., завжди відвідує батьківські збори, спілкується з класоводом та адміністрацією закладу. ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини. Жодного разу не цікавився його життям, навчанням та поведінкою, не був присутнім на батьківських зборах (а.с.24).

Крім того, ОСОБА_4 впродовж 2022-2023 навчального року відвідує гурток англійської мови. Дитину на гурток приводить мама, вона вчасно оплачує дану послугу та цікавиться досягненнями сина (а.с.27).

Згідно інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», на обліку в амбулаторії №3 перебуває дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом Бронхіальна астма 2, змішана, персистуючий перебіг, ДН. При зверненні до лікаря за медичною допомогою, при проходженні профілактичних щеплень та профілактичних оглядів дитину останні роки супроводжує мама. Мам цікавиться станом його здоров`ям та консультується з лікарем з приводу його захворювання. Тато малолітнього ОСОБА_4 до дільничного педіатра з приводу захворювання сина або іншого приводу останні 4 роки не звертався, ніяким чином не цікавився його здоров`ям (а.с.25).

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 проходить стоматологічне лікування у стоматологічній клініці «Оберіг М», що підтверджується довідкою від 01.08.2023 року. Дитина потребує подальшого лікування у лікаря стоматолога (а.с.29-34).

Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 26 липня 2023 року з метою перевірки умов проживання сім`ї встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає в задовільних умовах. На момент обстеження мама дитини перебувала за кордоном на заробітках. Зі слів бабусі ОСОБА_5 батько дитини не сплачує аліментів, не передає на утримання сина ніяких коштів, подарунків, одягу та вже більше 3 років не займається вихованням дитини (а.с.26).

З інформації, наданої Дубенсткий ВДВС встановлено, що на виконанні у Дубенському ВДВС у Дубенському районі Рівненської області перебуває виконавчий лист №559/794/20 від 05.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість по аліментах станом на 01.08.2023 року становить 27068,20 грн. (а.с.35-36).

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , який є біологічним батьком ОСОБА_4 до органу опіки та піклування Дубенської міської ради ради із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки проживає окремо від неї, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з сином з боку матері або інших родичів, не звертався (а.с.23).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №3837/05-02-29/23 від 26.10.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.93-97).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина, ОСОБА_4 , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Також, суд роз`яснює ОСОБА_2 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Щодо вимоги позивачки про зміну розміру стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25.06.2021 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21-22).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 , як одержувач аліментів, відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України, має право на звернення до суду з означеним позовом про зміну розміру аліментів.

Судом встановлено, що аліменти на утримання дитини стягуються у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн та не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав збільшення розміру аліментів, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни розміру аліментів на утримання сина і визначення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

На думку суду сплата аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Щодо вимоги позивачки про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд приходить да наступних висновків.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно розрахунку позивачки, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 05 травня 2020 року по 01 серпня 2023 року становить 208 312,00 грн (а.с.37-39).

Разом з тим, ст. 196 СК України обмежує розмір неустойки (пені) 100 відсотками заборгованості. Таким чином, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 відповідно до закону становить 27 068,20 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені за несплату аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до рішення суду, зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини, починаючи з 05 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.08.2023 року становить 27 068,20 грн., зазначена заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він не довів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, як стимул належного виконання обов`язку. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 та п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

З огляду на викладені обставини, наявні підстави для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 3 220,80 грн судового збору в дохід держави (1073,60 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав, 1073,60 грн за вимогу про зміну розміру аліментів та 1073,60 грн. за вимогу щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 169, 179, 180, 181, 182 , 196 СК України, суд

вирішив:

позов представника - адвоката Вишковської Валентини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради (місцезнаходження вул. Замкова, 4, м. Дубно Рівненської області, ) про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду №559/794/20 від 25 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3500,00 гривень щомясчно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 05 травня 2020 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 27 068 (двадцять сім тисяч шістдесят вісім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного судового рішення - 06 листопада 2023 року.

Суддя М.В. Панчук