"08" листопада 2023 р. Справа № 363/5930/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

8 листопада 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, за підписом представника позивача адвоката Коломійця І.О., надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 32573 гривні, моральну шкоду в розмірі

20000 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №292678 від

26 жовтня 2023 року відомостей щодо відповідача ОСОБА_2 у вказаному реєстрі не знайдено.

На виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, 3 листопада

2023 року до суду надійшла інформація від органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а статтею 177 цього Кодексу документи, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684 гривень.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статі 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особо - підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, звертаючись до суду із позовною заявою, представник позивача зазначив ціну позову 52573 гривні та відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Однак, до матеріалів справи не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, представник позивача вказує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого долучив до позовної заяви копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Також, представник позивача посилається на постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №572/2088/17.

Так, пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі №285/3858/17 (провадження № 61-34722св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час постановлення ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Верховний Суд зазначає, що зазначена пільга щодо сплати судового збору поширюється на учасників бойових дій, які звертаються до суду як позивачі за захистом своїх порушених прав».

У зазначеній справі ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свої порушених прав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не заявлено позовних вимог щодо поновлення, захисту його прав як учасника бойових дій, а отже у цій справі він не звільнений від плати судового збору за подання позовної заяви.

Посилання скаржника на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від

27 червня 2018 року у справі №572/2088/17, є необґрунтованим, адже вказана постанова ухвалена раніше, ніж постанови Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17, у яких сформульований висновок щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву

ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, шляхом надання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись статтями19, 175, 177, 185, 274 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без руху та надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач