Справа № 203/4676/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батьком дитини відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебувала. За їх спільною заявою до органів державної реєстрації актів цивільного стану на підставі п.1 ч.2 ст.125 СК України, відповідач визнав себе батьком дитини. Оскільки з відповідачем вони спільно не проживають та господарства не ведуть, вона з вернулась до останнього з проханням матеріально підтримувати дитину та протягом 2017-2022 років відповідач виконував свої батьківські обов`язки на рівні мінімально гарантованого розміру аліментів. Проте, в подальшому відповідач повідомив, що з липня 2023 року не буде брати участь у вихованні та утриманні дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 06.09.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В наданій заяві позивачка просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав.

За вказаних обставин, враховуючи подану позивачкою заяву про розгляд справи без її участі, повторну неявку відповідача, положення ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила доньку ОСОБА_3 , батьком якої в свідоцтві про народження записано відповідача ОСОБА_2 .

На теперішній час сторони спільно не проживають. Дитина залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Як зазначила позивачка та не спростовано відповідачем, до червня 2023 року останній надавав матеріальну допомогу на утриманні дитини, здійснюючи грошові перекази на рахунок позивачки. Проте, з липня 2023 року припинив надання матеріальної допомоги.

Суд враховує спільний обов`язок батьків утримувати дитину, незалежно від її місця проживання; приймає до уваги відсутності відомостей, які б давали підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, той факт, що останній є здоровим та працездатним, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Заявлений позивачкою до стягнення розмір аліментів в єдиній частці від заробітку (доходу) платника в розмірі частини, узгоджується із приписами ч.5 ст.183 СК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2023 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,183,184,185,191 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211, 223,247,258,259,263-268,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 листопада 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак