Справа № 212/4120/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ведяшкіної Ю.В.
секретар судового засідання - Івашко А.А.
у цивільній справі № 212/4120/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,
07.07.2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. На позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила, відзив до суду не надходив.
Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.01.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.7-8).
Вирок не оскаржено, набрав законної сили 02.03.2023 року.

Вироком суду від 31.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вечірній час доби, перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , куди близько 21.30 годин, також прийшла ОСОБА_1 , де вони, разом, втрьох, на протязі вечора вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на побутовому рівні, виникла сварка, в результаті чого, у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , з мотивів гострої неприязні до неї, підсилений алкогольним сп`янінням.

Того ж дня, ОСОБА_2 , близько 22.30 години, знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій противоправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до неї, умисно стала з силою хапати руками за волосся на голові, а також умисно наносити удари руками та ногами по обличчю, голові, тулубу, верхнім та нижнім кінцівкам ОСОБА_1 , завдавши не менш 20 ударів.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ділянка облисіння голови, садно голови, синці обличчя, правого плеча, лівої верхньої кінцівки, правого стегна, обох колінних суглобів, обох гомілок, лівої та правої сідниць, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1732 від 15.12.2022 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані наступні документи:

- копія квитанції про оплату УЗІ сосудів шиї та голови №232450 від 10.03.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила вартість зазначеного медичного обстеження у розмірі 550 грн. (а.с.9-10) ;

- копія квитанції стоматологічної клініки «Ident» про оплату стоматологічних послуг від 21.11.2022 року у розмірі 3000 грн. (а.с.11);

- копія квитанції про оплату послуг «Криворізького бюро СМЕ» від 18.11.2022 року у розмірі 300 грн. (а.с.12);

- копія квитанції КЗ «Криворізька міська стоматологічна поліклініка № 3» про оплату стоматологічних послуг від 14.03.2023 року та 17.03.2023 року у розмірі 2765 грн. (а.с.13-14);

- копія довідки № 37 від 21.12.2022 року про проходження магнітно-резонансної томографії, 29.11.2022 МРТ головного мозку у розмірі 850 грн. (а.с.15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 та пунктів 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, таких способів захисту, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Як встановлено судом з матеріалів справи, неправомірні дії відповідача, внаслідок яких позивач зазнала ушкодження здоров`я, та вина заподіювача шкоди, у зазначеній справі встановлені вироком суду, що набрав законної сили.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких підстав, суд вважає, що позивачем доведено факт завдання їй ушкодження здоров`я, неправомірними діями відповідача, внаслідок чого нею були понесені витрати на лікування, загальний розмір яких становить 7455,00 грн., що відповідачам під час судового розгляду справи спростовано не було, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди, то вони також підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено факт неправомірних дій відповідача, якими позивачу було завдано ушкодження здоров`я, доведено вину заподіювача, наявність фізичного болю і страждань, яких позивач зазнала внаслідок неправомірних дій відповідача, та душевних страждань, яких позивач зазнала внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо неї, та враховуючи, що відповідачем не оспорювалась сума грошового відшкодування, заявлена позивачем.

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. підтверджується ордером адвоката № 1168272, договором від 12.01.2023 р. про надання правничої допомоги адвокатом Солодовник О.А., де визначено, що адвокатський гонорар за надані послуги позивачу визначається за домовленістю сторін, а також квитанцією від 31.01.2023 р. про оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також були дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. підлягають стягненню в повному обсязі з відповідача на користь ОСОБА_1 , як такі, що були доведені відповідно до ст. 137, 141 ЦПК.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280 289, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 7455 (сім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 30 000 (тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати правничої допомоги в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 23.10.2023 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна