Справа № 953/3743/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2023 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
представника відповідача адвоката Головіної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 953/3743/23 за позовною заявою Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, -
Представник позивача КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить:
1. Задовольнити клопотання КП "Харківводоканал" про відстрочення оплати судового збору за подання даної позовної заяви;
2. Відкрити провадження у справі та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження;
3. Визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення КП "Харківводоканал" до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 ;
4. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 10 632 грн. 52 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 5 586 грн. 12 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 3 813 грн. 76 коп.; інфляційні витрати 901 грн. 97 коп.; 3% річних від простроченої суми 330 грн. 67 коп. та стягнути судовий збір.
Разом із позовною заявою представник позивача подала клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, в якому просить відстрочити сплату судового збору в порядку ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та являється споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі - Закон № 2189-VIII), п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою - Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі - Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 39 Правил № 690).
Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення.
Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила №630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води, нарахування здійснюються у відповідності до вимог п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на 1 кількість проживаючих споживачів.
Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п. 20-21 Правил № 630.
В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. 37 Правил № 630, п.п.18,30 Правил №630, відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 9399 грн. 88 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 5 586 грн. 12 коп.; за наданні послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 3 813 грн. 76 коп. Вказує, що на момент подання позовної заяви відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості.
На підставі ст.625 ЦК України відповідачам нараховано 901 грн. 97 коп. - суми інфляційних витрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також 330 грн. 67 коп. - 3% річних від простроченої суми.
При цьому представник вказує, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. від 17.05.2023 задоволено клопотання Комунального підприємства «Харківводоканал» про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Відстрочено Комунальному підприємству «Харківводоканал» сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Відкрито спрощене позовне провадження у справі № 953/3743/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.
29.05.2023 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення вважано необґрунтованою. Передано заяву про відвід для вирішення питання суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визнається в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. у цивільній справі № 953/3743/23 за позовною заявою Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.
06.06.2023 відповідачем подано до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до якої відповідач просить розгляд справи призначити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.06.2023задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження у справі.
11.07.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головіної О.С. надійшов Відзив на позовну заяву від 10.07.2023 (а.с.82-85).
Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вказує, що не споживає житлово-комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки в квартирі не мешкає, у зв`язку з чим не повинна здійснювати оплату послуг, які не споживає. Вказала, що частки квартири АДРЕСА_2 , перейшла у власність від відповідача до ОСОБА_3 , а інша частка, яка була зареєстрована за її колишнім чоловіком ОСОБА_4 , відчужена ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . 27.04.2017 ОСОБА_3 відчужив вказану квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г.
Колишній власник квартири ОСОБА_3 та теперішній власник квартири ОСОБА_2 здають в найм квартиру АДРЕСА_3 різним особам, які фактично користуються комунальними послугами у цій квартирі.
Так, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб 30.10.2015 року в квартирі АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_5 .
Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 споживала комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_2 . Не надано відомостей про осіб, які були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року по 31 січня 2022 року, час за який позивач просить стягнути послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.
Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивач з відповідачем не укладали.
Вважає, що позовні вимоги відповідача є не обгрунтованими та не доведеними, тому просить відмовити в їх задоволенні.
Крім того, відповідач посилається на пропуск строків позовної давності КП «Харківводоканал», вказуючи, що позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01.05.2018 року по 31 січня 2022 року. Позовна заява подана до суду 16.05.2023 року, тобто з пропуском строку давності по вимогам з 01.05.2018 року по 16.05.2020 рік. Відповідач ОСОБА_1 заявляє про застосування строків позовної давності до вимог за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 по 16.05.2020 року, а також стягнення 3% річних та індексу інфляції. Позивачем не наведено обґрунтованих підстав поважності пропуску строку звернення до суду.
19.07.2023 представником позивача подано до суду Відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.103-104), у якому представник просить не враховувати доводів відзиву на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги КП «Харківводоканал» повністю, посилаючись на наступне.
Так представник позивача зазначає, що представниця відповідачки стверджує, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , не мешкає, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на статті 3, 6, 11-2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2013 року із змінами, п.6 ч. 1, п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), п.п. 7 п. 45 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, зазначає, що звернень з питання здійснення перерахунку в зв`язку з не проживанням за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 до КП «Харківводоканал» не надходило. На момент відкриття провадження у цивільній справі відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова та саме на споживача покладений обов`язок інформувати виконавця комунальних послуг фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Звернень щодо зміни фактичної кількісті осіб, які постійно проживають у житлі споживача за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 до КП «Харківводоканал» не надходило.
Зазначає, що 11.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до КП «Харківводоканал» з письмовим зверненням з питання надання інформації про заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , на яке отримала відповідь згідно з нормами чинного законодавства. Виходячи з наданої відповіді на письмове звернення, ОСОБА_1 було відомо про проведення за адресою: АДРЕСА_1 нарахувань згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення за кількістю проживаючих споживачів на її ім`я та про заборгованість яка утворилась, при цьому ОСОБА_1 додатково не звернулась до КП «Харківводоканал» з заявою про перерахунок заборгованості у зв`язку з її не проживанням за вказаною адресою, ані з заявою про зміну фактичного місця проживання, що є доказом порушення ОСОБА_1 вимоги встановленої п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також, у вказаній відповіді на звернення відповідачки їй було рекомендовано встановити засоби обліку води для проведення оплат за фактично використані послуги, вказаною можливістю ОСОБА_1 не скористалась.
Також представник позивача вказує, що відповідачка зазначає, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але доказів на підтвердження вказаних обставин не надає. При цьому, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 здійснюються згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення за кількістю проживаючих тільки на 1 особу, нарахування на ОСОБА_1 не здійснюються.
З приводу спливу позовної давності, представник позивача зазначив, що ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.
Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.
19.07.2023 представником позивача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 та позовна заява про стягнення заборгованості за послузи з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с.111,113-115).
24.07.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головіної О.С. надійшли Заперечення (а.с.125).
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.07.2023 задоволено клопотання представника позивача КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.130).
22.08.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Приведенної А.М. надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.155-156). У вказаному відзиві представник відповідача, посилаючись на ст.256, ч.3 ст.267 ЦК України, вважає, що вимоги позивача щодо відновлення строку позовної давності через велику зайнятість є безпідставними та неповажними причинами для пропуску строків позовної давності, та просить застосувати строк позовної давності у справі; відмовити у задоволенні позову КП «Харківводоканал» до ОСОБА_6 в частині стягнення боргу за період з травня 2018 року по березень 2020 року.
05.09.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головіної О.С. надійшло клопотання про залучення доказів у справі (а.с.167).
У судове засідання представник позивача не з`явився, 02.11.2023 до суду в системі «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.212-213).
Представник відповідача адвокат Головіна О.С. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Приведенна А.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності позивача та відповідачів.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3-7).
В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 належала квартира АДРЕСА_2 . 24.01.2012 ОСОБА_3 набув права приватної власності на частини квартири АДРЕСА_2 . 22.02.2012 ОСОБА_3 набув права приватної власності ще на частини квартири АДРЕСА_2 . На підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 1006, посвідченого 27.04.2017 ПН ХМНО Орловською В.Г., ОСОБА_2 набув права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.89-92).
Таким чином, на момент розгляду справи єдиним власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .
Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.05.2023, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.20).
Разом з цим, заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.10.2012 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 3-я особа Київський районний відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено в повному обсязі. Усунуто перешкоду ОСОБА_3 в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , крім ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.158-170).
Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.03.2013 року, заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.10.2012 залишено без змін (а.с.171-172).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.
Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.
За відсутності приладів обліку холодної і гарячої води нарахування здійснюються у відповідності до вимог п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих людей.
Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.
Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.
Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх.
Це випливає з положення ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.
Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 споживати комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_2 не могла, оскільки в квартирі не мешкає з 2013 року.
Разом з цим, відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2018 по 31.01.2022 у розмірі 5586 грн. 12 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з з 01.05.2018 по 31.01.2022 у розмірі 3813 грн. 76 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 116-120).
Доказів того, що послуги відповідачу ОСОБА_2 не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.
Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом.
Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_12 , про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено без поважних причин. Посилання на наявність в структурі підприємства одного відділу, що здійснює претензійно-позовну роботу не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5069 гривень 57 копійок, з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 у розмірі 2259 грн. 12 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 у розмірі 1577 грн. 81 коп.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 у розмірі 2259 грн. 12 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 у розмірі 1577 грн. 81 коп.
В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2018 по 30.04.2020 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2018 по 30.04.2020, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
У зв`язку із простроченням відповідачем ОСОБА_2 сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 901 грн. 97 коп.- індексу інфляції за час прострочення та 330 грн. 67 коп.- 3% річних від простроченої суми.
Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідност. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд
Позовні вимоги Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 27 копійок.
У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою:https://court.gov.ua/fair/sud.

Повне судове рішення складено та підписано 08 листопада 2023 року.

Суддя Колесник С.А.