Справа № 303/6826/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача - адвокат Бедь Мирослава Іллівна) до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що вона та відповідач 14.07.2001 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 25 серпня 2021 року. За час шлюбу вони, як подружжя придбали 07 грудня 2010 року земельну ділянку у АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0147 розміром 0,0800 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку. На вказаній земельній ділянці ними, як подружжям за період спільного проживання було побудовано житловий будинок за АДРЕСА_1 . 19 вересня 2019 року у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:48770388 від 19 вересня 2019 зареєстровано право приватної власності за відповідачем ОСОБА_2 на житловий будинок за АДРЕСА_1 . Земельна ділянка та будинок у АДРЕСА_1 куплені та побудовані за спільні кошти сім`ї та використовувалися в інтересах сім`ї. За їхньою з відповідачем спільною домовленістю власником земельної ділянки у АДРЕСА_1 у договорі купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року вказали відповідача ОСОБА_2 . У відповідності до п. 4.9 договору купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстрованого у реєстрі за №2967 зміст ст. ст. 59, 65 СК України, які регулюють режим спільного сумісного майна подружжя, роз`яснено нотаріусом під час укладання договору. Будинок по АДРЕСА_1 також зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 . Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, оскільки майно: земельна ділянка у АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0147 розміром 0,0800 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та житловий будинок за АДРЕСА_1 було набуте ними за час шлюбу за спільні кошти, отримані спільно в інтересах сім`ї, а відтак, враховуючи положення ст. ст. 60,70 СК України дане майно є їхньою спільною сумісною власністю. Частки кожного з них у спільному сумісному майні - земельній ділянці у АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0147 розміром 0,0800 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та житловому будинку за АДРЕСА_1 є рівними та відповідно становлять по 1/2 частці спірного майна. Враховуючи те, що жоден зі сторін не надав згоди на отримання грошової компенсації та не вніс відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, як і не пред`явив вимоги про припинення права на частку у спільному майні іншого співвласника в порядку, передбаченому статтею 365 ЦК України, вважає, що вона має право на визначення ідеальної частки у спільному майні подружжя із залишенням спірного майна у спільній частковій власності сторін. Домовленість щодо поділу вказаного майна в позасудовому порядку між сторонами не досягнута, шлюбний договір не укладався, тому позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Просила поділити об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме: жилий будинок за АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину даного житлового будинку. У порядку поділу спільного майна подружжя, а саме земельної ділянки у АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0147 розміром 0,0800 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки у АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0147 розміром 0,0800 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023 відкрито провадження по цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачки адвокат Бедь М.І. подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У зв`язку із неявкою відповідача справа розглянута у заочному порядку, проти чого позивач не заперечував.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен виходити із презумпції спільності майна подружжя. Така презумпція діє допоки той з подружжя, хото її заперечує, не доведе протилежного, а саме: що джерелом набуття майна були його особисті кошти, оскільки у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тобто, конструкція ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2021, яке набрало законної сили 27.09.2021 встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано 14.07.2001 виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №29. Зазначеним рішенням шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Таким чином, факт укладення шлюбу між позивачем та відповідачем 17.07.2001 не підлягає доказуванню на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України.

Із копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №2967 від 07.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. вбачається, що 07.12.2010 ОСОБА_3 придбав у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0147), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої становить 0,0800 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку.

На підставі вищезаначеного договору відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №701530.

У подальшому на земельній ділянці (кадастровий номер :01:003:0147), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 збудовано та введено в експлуатацію житловий будинок загальною площею (кв.м) 297.5, житловою площею (кв.м) 113.9. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за відповідачем 16.09.2019, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 181723392.

Згідно висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 13.04.2023, який виготовлено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок МК №00614 від 23.05.2009), ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0147) загальною площею 800 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 становить (без урахування ПДВ) 39074,00 грн.

Згідно висновку про вартість майна від 12.04.2023, який виготовлено оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6265 від 19.07.2008), ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 499733,00 гривень (без ПДВ).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 в період шлюбу набув права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0147), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, судом встановлено факт набуття права власності відповідачем на спірне майно у період шлюбу, тому на нього поширюється презумпція спільної сумісної власності подружжя. Відповідач будь-яких доказів на спростування презумпції не надав.

Таким чином, в період шлюбу подружжя придбало майно а саме, земельну ділянку на якій побудували житловий будинок, яке за ст. 60, 70 СК України є спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, так як шлюбного договору або контракту, який передбачав би майнові права та обов`язки подружжям не укладалось, підстави для відступу від засад рівності часток, які передбачені ст. 70 СК України відсутні.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Враховуючи, що судом встановлено факт придбання спірного нерухомого майна у період шлюбу і воно є спільною сумісною власністю подружжя, а факт належності спірного майна відповідачу на праві особистої власності не доведено, тому наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки.

Водночас необхідності додаткового визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину спірного майна немає з огляду на те, що таке право за ним зареєстровано на час вирішення спору. Крім того, ст. 70 СК України встановлює, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому з набуттям позивачкою права власності на 1/2 частину спірного майна відповідач втрачає право власності на цю частку. Відповідно після поділу майна у нього залишається право власності на 1/2 частину спірного майна і ця обставина витікає із Закону, а тому не потребує додаткового встановлення рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що спірне майно придбане в період шлюбу, тому на нього поширюється презумпція факту спільної сумісної власності подружжя і воно є спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, так як шлюбного договору або контракту, який передбачав би майнові права та обов`язки подружжя не укладалось, підстави для відступу від засад рівності часток, які передбачені ст. 70 СК України відсутні, тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину спірного майна.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 69, 70 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:003:0147 розміром 0,0800 гектарів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6070,93 грн. (шість тисяч сімдесят гривень, дев`яносто три копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя