Справа №367/4806/23
Провадження №2/359/2934/2023
УХВАЛА

7 листопада 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., перевіривши форму та зміст позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Водполімер» про стягнення вартості частини майна господарського товариства пропорційної частці позивача у статутному капіталі,

встановив:

В липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.1-6), в якому просить стягнути з ТОВ НВФ «Водполімер» вартість частини його майна пропорційної частці позивача, що становить 16,28% статутного капіталу, в розмірі 541798 гривень 1 копійки.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 липня 2023 року (а.с.181) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 7 липня 2023 року (а.с.182) цивільна справа була передана на розгляд Бориспільському міськрайонному суду.

Процесуальні відносини регулюються параграфом 3 «Територіальна юрисдикція (підсудність)» глави 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Йоргіч проти Німеччини» та «Річерт проти Польщі», суд має обов`язково бути «встановленим законом». Цей вислів не є формальним, адже його зміст віддзеркалює невід`ємний принцип правової держави. Зокрема, в справах «Лавентс проти Латвії», «Горгіладзе проти Грузії» та «Конталексіс проти Греції» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що судовий орган, який не встановлений відповідно до волевиявлення законодавця, буде неодмінно позбавлений легітимності, яка необхідна в демократичному суспільстві для вирішення спорів між приватними особами.

Зі змісту відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №310401 від 7 листопада 2023 року (а.с.191-194) вбачається, що ТОВ НВФ «Водполімер» розташовується по вул. Пономарьова, 1 в смт. Коцюбинське м. Ірпінь Київської області. Ця адреса використовується відповідачем навіть у офіційному листуванні (а.с.12-13). У зв`язку з цим ОСОБА_2 зазначив в пред`явленому ним позові достовірну інформацію про місцерозташування ТОВ НВФ «Водполімер» та правильно визначив суд, якому територіально підсудна цивільна справа.

Дійсно, до позовної заяви був приєднаний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.14-17), в якому міститься інформація про місцерозташування відповідача по АДРЕСА_1 . Однак вказаний витяг був складений станом на 30 жовтня 2014 року та містить застарілу, недостовірну інформацію про місцерозташування ТОВ НВФ «Водполімер».

Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що на підставі ч.2 ст.27 ЦПК України цивільна справа підсудна Ірпінському міському суду Київської області. Продовження судового розгляду цивільної справи Бориспільським міськрайонним судом призведе до порушення права ТОВ НВФ «Водполімер» на справедливий суд в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також призведе до ухвалення рішення не уповноваженим процесуальним законом складом суду.

З огляду на це суд вважає, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , належить передати на розгляд Ірпінському міському суду Київської області. Вжиття цього процесуального заходу не свідчить про спір між судовими установами про підсудність цивільної справи, а є способом відновлення не тільки процесуальної законності, а також забезпечення верховенства права в розумінні п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Водполімер» про стягнення вартості частини майна господарського товариства пропорційної частці позивача у статутному капіталі передати на розгляд Ірпінському міському суду Київської області.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення судового рішення.

Ухвала судді набирає законної сили негайно після її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта