Справа № 459/1662/23
Провадження № 2/459/297/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Огорілком Юрієм Володимировичем до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Анрія Андрійовича про поділ майна подружжя та стягнення компенсації

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Огорілко Ю. В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив поділити майно подружжя, яке є об`єктом сумісної власності, визнавши за ОСОБА_2 в цілому право власності на автомобіль Volkswagen Caravelle, 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини автомобіля Volkswagen Caravelle 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 169 865,00 грн. Також представник позивача просив стягнути витрати понесені на судовий збір та правову допомогу.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача покликався на те, що 18.02.1995 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Опільською сільською радою Сокальського району Львівської області. Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.01.2022 шлюб між сторонами розірвано. Окрім цього, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.08.2022, яке в цій частині залишене в силі постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2023, між сторонами поділено автомобіль марки Volkswagen Caravelle 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: визнано по 1/2 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на цей автомобіль. Проте, представник позивачки зазначає, що такий поділ привів до неможливості користування автомобілем, оскільки останній перебував та перебуває у постійному користуванні ОСОБА_2 з часу його купівлі та по даний час. Тому представник позивача просив присудити позивачці компенсацію вартості частки із визнанням особистої власності на автомобіль за відповідачем. Тому в силу вимог ст. 364, 370 ЦК України та ст. 70, 71 СК України просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 29.05.2023 відкрито провадження у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

27.06.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив повністю відмовити у задоволенні позовної заяви. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що між сторонами тривали судові спори, рішення за якими на даний час перебувають на виконанні в органах виконавчої служби. На даний час, ОСОБА_1 боргує відповідачу за судовими рішеннями, які набрали законної сили 116191,27 гривень. Щодо даного спору відповідач зауважив, що до моменту звернення з цим позовом до суду між ним та ОСОБА_1 спірних відносин щодо порядку користування цим автомобілем не виникало. Доказів про наявність спору між ним та ОСОБА_1 з приводу порядку користування автомобілем (претензії, звернення до правоохоронних органів, тощо) позивач суду не надала. Також відповідач зауважив, що спірний автомобіль не знаходиться в повному користуванні відповідача, як зазначено позивачем в позовній заяві. Він вважає, що його право володіння, користування та розпорядження своєю часткою в автомобілі обмежене, аналогічно як обмеженим є право володіння, користування і розпорядження часткою, що належить позивачеві в зв`язку з проведенням опису цієї частки та накладенням на неї арешту. Серед іншого, відповідач зауважив, що на виконання постанови про визначення вартості автомобіля для призначення публічних торгів приватним підприємцем ОСОБА_6 було проведено повний огляд та обстеження автомобіля та визначено його вартість, яка склала 153 700 грн. Висновок про визначену вартість спірного автомобіля, наданий позивачем до позовної заяви відповідач вважає необ`єктивним та вважає, що такий не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки він зроблений без фізичного огляду стану автомобіля, без врахування дефектів та недоліків, фактичного пробігу, тощо. У зв`язку з вищенаведеним у позові просив відмовити.

Ухвалою від 06.07.2023 Червоноградським міським судом Львівської області вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича та відкладено розгляд справи на 18.08.2023.

16.08.2023 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій останній просив поділити майно подружжя, яке є об`єктом сумісної власності та визначити за ОСОБА_2 в цілому право власності на автомобіль Volkswagen Caravelle 2008 року випуску, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини спірного автомобіля в сумі 153 700, 00 грн. Також просив стягнути судові витрати. Таку заяву мотивував тим, що в ході виконавчого провадження було здійснено оцінку частини автомобіля Volkswagen Caravelle, 2008 року випуску (з оглядом транспортного засобу) та визначено її вартість автомобіля в сумі 153 700 грн, що підтверджується відповідним висновком оцінювача ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що відповідач згідний із вищевказаною оцінкою, представник позивача просив зменшити позовні вимоги, а саме: поділити майно подружжя, яке є об`єктом сумісної власності, визнавши за ОСОБА_2 в цілому право власності на автомобіль Volkswagen Caravelle, 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини автомобіля Volkswagen Caravelle, 2008 року виписку, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 153700,00 гривень.

14.09.2023 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив заяву представника позивачки про зменшення позовних вимог у зв`язку з тим, що він не погоджується з оцінкою спірного автомобіля. Він зауважив, що дана оцінка була проведена в квітні місяці поточного року, не за його ініціативою, а за постановою виконавця, яка була обов`язковою для виконання. За період з квітня по вересень 2023 року пройшов час і ринкова вартість спірного автомобіля могла об`єктивно змінитися. Тому відповідач вважає, що визначити реальну вартість автомобіля станом на час розгляду справи можливо лише шляхом проведення товарознавчої судової експертизи. Також відповідач зауважив, що вважає, що стягнення витрат на проведення оцінки автомобіля не є судовими витратами позивачки у даній справі, оскільки це були витрати, покладені на неї, як на боржника, які були обов`язковими для неї та здійснювалися нею в ході виконавчого провадження і вони не пов`язані із розглядом цієї справи. Окрім цього, відповідач зазначив, що питання спільного користування автомобілем між ним та позивачкою не вирішувалося, перспектива укладення з нею будь-яких договорів з цього приводу поки-що не обговорювалася і спору з цього приводу між ними не було і немає. Автомобіль, що є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, знаходиться у його зберіганні вимушено. Будь-яких пропозицій щодо місця зберігання автомобіля від позивачки не надходило. Тому відповідач вважає, що звернення позивачки з цим позовом до суду є передчасним, оскільки він ніяким чином не обмежував і не обмежує її в правах на цей автомобіль та не претендує на залишення його лише у своєму користуванні.

Ухвалою від 21.09.2023 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду у даній цивільній справі. У задоволенні клопотання відповідача про об`єднання цивільних справ, які перебувають в провадженні різних судів та про призначення судової товарознавчої експертизи було відмовлено. Підготовче провадження закрито та призначено розгляд цивільної справи по суті.

26.10.2023 сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги сторона позивача (з урахування зменшених позовних вимог) підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився. На електронну адресу суду 25.10.2023 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому зазначено, що останній не має змоги з`явитися в судове засідання, бо в цей час призначена в іншому суді інша справа, у розгляді якої він має намір брати участь. Разом з цим, таке клопотання не було підписано відповідачем (тобто прийшло до суду без підпису, в тому числі і цифрового) та до такого клопотання не було долучено жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні. Відтак, зважаючи та вищевикладене, враховуючи те, що відповідач висловив свою позицію у даній справі, у поданих ним заявах по суті спору, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає чергову неявку відповідача як зловживання своїми процесуальними правами.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Анрій Андрійович, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.01.2022 (а. с.11).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.08.2022 у справі №459/16/22 первісний позов було задоволено та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також було задоволено зустрічний позов та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки у праві власності на автомобіль «Volkswagen Caravelle», 2008 року випуску, пасажирський, W?2ZZZ7Z98026315, державний номер НОМЕР_2 (а. с. 4 - 7, 32 - 34).

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2023 у цій ж справі апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом про стягнення частини сплачених коштів за кредитним договором скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 1/2 частину сплачених коштів за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року за період з серпня 2021 року по січень 2022 року включно у розмірі 33450 гривень 75 копійок. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 серпня 2022 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 , змінено, збільшивши його до 3079 гривень 45 копійок. В решті рішення суду залишено без змін (а. с. 8-10, 35-38).

На виконання вищевказаних судових рішень приватним виконавцем Пиць А. А. 17.05.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень №71836148, №71836205, №71836258 з виконання виконавчого листа №459/16/22, виданого 04.05.2023 Червоноградським міським судом Львівської (а. с. 68, 69,70).

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 19.12.2022 (справа №454/2220/22) вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини від суми сплачених ним особисто коштів на виконання кредитного договору, укладеного з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №СGН0GF00240233 від 19 серпня 2005 року за період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року в розмірі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78166,92 грн ( а. с. 48-50).

На виконання даного рішення 08.03.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71237455 з виконання виконавчого листа №454/2220/22, виданого 08.02.2023 Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини від суми сплачених ним особисто коштів на виконання кредитного договору укладеного з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №СGН0GF00240233 від 19 серпня 2005 року за період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року в розмірі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78166,92 грн. (а. с. 57).

Приватним виконавцем Пиць А. А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 28.03.2023, якою описано та арештовано майно ОСОБА_1 , а саме: автомобіль «Volkswagen Caravelle» та дану постанову було направлено для виконання та відома сторонам (а. с. 58-60).

Приватним виконавцем постановою від 19.04.2023 було призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна боржника, а саме: частки транспортного засобу, марка ТЗ: Volkswagen, модель ТЗ Caravelle, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ:2008, VIN: НОМЕР_3 , номерний знак: НОМЕР_2 , колір ТЗ: сірий (а. с. 62, 66-67).

Із висновку про вартість об`єкта оцінки, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 в межах вищевказаного виконавчого провадження установлено, що ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме: частки вищевказаного ТЗ станом на 08.06.2023 становить 153 700 грн. (а. с. 74).

Разом з тим, відповідно до звіту №772/23 про оцінку КТЗ, проведеного «Експерт-Сервіс» на замовлення позивачки, середня ринкова ціна автомобіля «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 06 квітня 2023 року становила 339 730,00 грн (а. с. 12-13).

Відповідно до платіжної інструкції № 0..1 від 11.04.2023 ОСОБА_1 було сплачено на користь ТзОВ «АК» експерт- сервіс 600 грн за проведення оцінки ТЗ (а. с. 17).

Із листа №104919 від 16.08.2023 приватного виконавця Пиць А. А. установлено, що 14.08.2023 ним винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа №454/2220/22 від 08.02.2023 та виконавчих листів №459/16/22 від 04.05.2023 (а. с. 117).

В матеріалах справи містяться постанови про закінчення вищевказаних виконавчих проваджень, у яких також постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 149-152).

Позивачка та її представник просить поділити спірний автомобіль, який є об`єктом спільної сумісної власності сторін (по ); а саме просить визначити за ОСОБА_2 в цілому право власності на спірний автомобіль та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини такого в сумі 153 700, 00 грн (за даними останньої оцінки), оскільки вона не має можливості користуватися спірним автомобілем, через те, що останній перебував та перебуває у постійному користуванні відповідача.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

На підставі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними . Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим ; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом . У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.08.2022 вищевказаний автомобіль визнано спільною сумісною власністю сторін, а також за кожним визнано по частки спірного автомобіля.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом позивачка зазначила, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо користування рухомим неподільним майном (автомобілем), а тому просила стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку. Позивачка не претендує на те, щоб рухоме майно (автомобіль) залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, аби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб від відповідача.

Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 зазначила, що: «приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.»

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що між ним та позивачкою спору щодо порядку користування цим автомобілем не виникало, пропозицій від позивачки щодо порядку користування спільним автомобілем не надходило. Також він зазначав, що не погоджується із проведеною оцінкою спірного автомобіля.

Суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки і відповідач не надав суду доказів того, що він вживав заходів для визначення порядку користування спірним автомобілем. Він підтвердив, що автомобіль перебуває в нього, а відповідно позивачка не має змоги таким користуватися, а тому бажає скористатися своїм правом на отримання компенсації за свою частку.

Також, на думку суду, безпідставні доводи відповідача про те, що він не погоджується на виплату грошової компенсації та не згідний із проведеною оцінкою, оскільки згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.

За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якої саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Окрім цього, суд не погоджується із позицією відповідача щодо незгоди його з визначеною вартістю автомобіля, яка була проведена за постановою виконавця, оскільки оцінка проведена була з оглядом ТЗ суб`єктом оціночної діяльності, який має діючий сертифікат та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, які містяться в матеріалах справи та ним було складено висновок про вартість об`єкта оцінки станом на 08.06.2023. На даний час така оцінка є дійсною, сторона позивача просила при ухваленні рішення взяти до уваги саме цей висновок та стягнути компенсацію, враховуючи саме його.

Інший звіт про оцінку (висновок про вартість), який був складений на замовлення позивачки станом 06.04.2023, суд не враховує, оскільки такий був складений раніше, ніж вищевказаний та без огляду транспортного засобу і, відповідно, без урахування зносу автомобіля.

Щодо доводів відповідача про обмеження його права на користування та розпорядження своєю часткою суд звертає увагу на те, що відповідно до постанов про закриття виконавчих провадження арешт з автомобіля був знятий.

Таким чином, враховуючи те, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача ОСОБА_2 , а позивачка згідна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 вартості його, що за даними останнього звіту про оцінку становить 153 700 грн.

Відтак, для врегулювання конфлікту щодо користування та розпорядження автомобілем суд через рішення про стягнення з відповідача компенсації збалансує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до наступних висновків.

Представник позивача просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмір 10 000,00 гривень та сплачений судовий збір в сумі 1698,65 гривень.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав наступні документи: 1) договір про надання юридичних послуг від 23.03.2023 (а. с.18); 2) ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23.03.2023 (а. с. 21); 3) квитанцію до прибуткового касового ордера №85 від 26.03.2023, відповідно до якої прийнято від ОСОБА_1 10000,00 грн за надання правової допомоги (а. с. 20); 4) акт виконаних робіт по справі від 24.03.2023 (а. с. 19).

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.

Відповідач не просив зменшити витрати позивача, понесені на правничу допомогу.

Відтак, враховуючи вищезазначене та виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1698,65 грн.

Щодо стягнення витрат, понесених позивачем на проведення оцінки автомобіля, суд вважає, що така вимога до задоволення не підлягає, оскільки при зменшенні позовних вимог сторона позивача просила при ухваленні рішення враховувати звіт про оцінку (висновок про вартість), складений станом на 08.06.2023 та фактично відмовилася від оцінки, проведеної на своє замовлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки Volkswagen Caravelle, 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , виділивши його ОСОБА_2 та визнавши за ним в цілому право власності на даний автомобіль.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Volkswagen Caravelle 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 (одну другу) частку вартості автомобіля марки Volkswagen Caravelle, 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 153 700 (сто п`ятдесят три тисячі сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1698 (одна тисяча шістсот дев`ятсот вісім) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

У стягненні витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Янева, будинок 23 офіс 1, під`їзд 1).

Суддя: М. В. Мельникович