Справа № 135/1121/23
Провадження № 2/135/337/23
07.11.2023 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за позовом.
28 серпня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . У березні 2018 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розлучення дитина проживає разом з позивачкою, натомість відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, що не дає дитині нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання нею освіти. На даний час створилися умови, що шкодять інтересам дитини, оскільки дитина практично залишилась без батьківського догляду і турботи, а всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав.
ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду.
28.08.2023 зазначена цивільна справа надійшла до Ладижинського міського суду Вінницької області, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього ж дня передана в провадження судді Волошиної Т.В.
Ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.09.2023.
27.09.2023 підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача на 17.10.2023.
Ухвалою суду від 17.10.2023 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду.
ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, справу просили розглядати у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Представник органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області Гронь О.М. подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Також надала суду висновок від 27.10.2023 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 на виклик суду не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 -281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
На підтвердження своєї особи позивачем надано копію паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 08.09.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Ілляшівка Тростянецького району Вінницької області (а.с. 24-25).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видно, що дитина ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 (а.с. 31).
Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.03.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 26-28).
Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 (а.с. 20).

На підставі вказаного вище рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 7).

З витягів з реєстру Ладижинської територіальної громади видно, що місце проживання позивача ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_4 зареєстровано за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 34).

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.09.2023 за № 215389 видно, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 40).

В характеристиці вихованки ЗДО № 5 «Берізка» дитини ОСОБА_4 зазначено, що мати ОСОБА_1 регулярно і вчасно приводила дитину до дошкільного закладу та забирала її. Батько дитини протягом всього періоду перебування в дошкільному закладі, зовсім не цікавиться життям та інтересами дитини, а також не виявляв бажання спілкуватися з педагогами, відвідувати батьківські збори, не приймав участі у виховних заходах (а.с. 33).

Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно за місцем роботи та проживання (а.с. 35, 37).

Позивач ОСОБА_1 працевлаштована та отримує регулярний дохід (а.с. 12-13, 36).

Органом опіки і піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області 27.10.2023 зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 (а.с. 60).

Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області 27.10.2023 вирішено надати Ладижинському міському суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 (а.с. 59).

V. Оцінка суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд виходить з того, що вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 участі у вихованні доньки не брав і її життям не цікавився, він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дитину, брати участі у її вихованні, не вчинив жодних дій аби налагодити відносини із донькою.

До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

При цьому, суд бере до уваги встановлені обставини справи, поведінку батька - відповідача до і після подання позову у справі.

ОСОБА_2 не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо доньки. При цьому не надав суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що йому чинились або чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою.

Така поведінка відповідача ОСОБА_2 не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення його батьківських прав. Відповідач не надав доказів, що він вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, бере участь у вихованні дитини.

Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач ОСОБА_2 не скористався правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення його батьківських прав, з`явитися до суду, що свідчить про його свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача.

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, дослідивши висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є в інтересах дитини, виходячи із того, що судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення батька малолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її здоров`я, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову виховання, суперечить інтересам дитини, її гармонійному та всебічному розвитку.

Вказаний висновок суду кореспондується також з висновками, що викладені в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18), 13.07.2022 у справі № 366/2047/18 (провадження № 61-4346св20).

Крім того, суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та батьком склались таким чином, що шестирічна дитина тривалий час проживає разом з мамою, а тому в даній ситуації судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він з нею не проживає протягом тривалого часу.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 200, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп. судового збору.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складений 07 листопада 2023 року.

Суддя