Справа № 366/2073/23
Провадження № 2/366/391/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.11.2023 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю: секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення пені за прострочення заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася з позовом до суду до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно їх доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком зазначеної вище дитини. З відповідачем позивач перебувала з 21.07.2012 у шлюбі, який розірваний рішенням суду від 01.12.2016. З того часу відповідач не бере участі у житті дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з нею. Дитина не пам`ятає відповідача як батька, вважаючи таким чоловіка позивача, ОСОБА_4 , який виховує її з дворічного віку як батько і має намір удочерити її.

Оскільки дитина перебуває після розірвання їх шлюбу з відповідачем на повному утриманні позивачки, вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, який рішенням суду від 15.12.2016 було задоволено. Відкрите виконавче провадження. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів. Станом на 01.06.2023 заборгованість за сплати аліментів складає 119 150 грн.

Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя.

У зв`язку з цим позивач просила позбавити відповідача батьківських прав, а також стягнути з нього пеню у зв`язку із виникненням заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 32 835 грн.

Рух справи

10.07.2023 позов надійшов до суду.

14.07.2023 у справі відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 10.08.2023, яке відкладене на 27.09.2023.

27.09.2023 підготовче судове засідання закрите, розгляд справи по суті призначений на 13.10.2023, та , у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 31.10.2023, 07.11.2023.

06.11.2023 ОСОБА_1 подала до канцелярії суду клопотання, у якому відмовилась від позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позиції сторін

Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги, в частині позбавлення батьківських прав відповідача ,підтримує в повному обсязі, докази додані до позову, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання рекомендованої кореспонденції, яка поверталась з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади. Відзиву, заяв, клопотань від відповідача не надходило.

Представник третьої особи також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Оскільки сторони у судове засідання не з*явились, суд, керуючись ст. 223 ЦПК України, вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Встановлені судом обставини, застосовні норми права та висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідач по справі, були чоловіком і дружиною. Шлюб розірваний рішенням Іванківського районного суду Київської області 01.12.2016 ( справа № 366/3228/16ц) ( а.с. 14).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їх донькою, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 від 25.11.2014 (а.с. 13).

Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області 15.12.2016 з відповідача, ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця з 18.11.2016 до повноліття дитини ( справа № 366/3400/16-ц) ( а.с. 15) та видано виконавчий лист ( а.с.16).

З довідки Дарницького ВДВС у м. Києві № 53266993/6 від 04.07.2023 вбачається, що за період з 18.11.2016 по 01.07.2023 заборгованість по аліментах становить 119150 грн. (а.с.17-19).

Малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КПІ СР «ВУЖКГ» №80 від 18.01.2023 ( а.с.21).

29.05.2023 рішенням виконкому Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 326 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ( а.с.42-44).

Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що відповідач не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, не спілкуючись з нею протягом майже 8 років, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не сплачує коштів на її утримання.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи цей спір, суд враховує, що 29.05.2023 рішенням виконкому Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 326 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки, тому, з огляду на свідому поведінку відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, з огляду на вимоги п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 07.11.2023.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області: вул. Івана Проскури, 7, смт Іванків Вишгородського району Київської області, 07201.

Суддя Н.П. Слободян