Провадження № 2/750/1790/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Аушевої М.Ю.,

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

07.09.2023 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та просить витребувати з незаконного володіння відповідача майно, а саме холодильник вбудований Samsunq BRB267054WWYUA, сушильну машину Bosch WTM85251BY, посудомийну машину вбудовану Bosch SMV4HTX24E, пральну машину Bosch WAN28262UA, духову шафу електричну Bosch NBJ558YSOQ, варильну поверхню газову Gorenje GT642AB, гриль електричний, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що проживав з відповідачкою однією родиною, мають спільну доньку і після розірвання шлюбу в них склались абсолютно дружні відносини. Позивач звернувся до відповідачки з проханням розмістити в себе речі, які взяв у кредит і попросив залишити тимчасово на зберігання, поки не оформить документи на свою квартиру і не почне в ній ремонт. Домовившись, з відповідачкою, оформив доставку побутової техніки відразу на її адресу. Проте звернувшись до відповідачки з проханням повернути побутову техніку, відповідач відмовилась, без жодних пояснень. Майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є власністю позивача, що підтверджується копією заявки на видачу № 0413567, видатковою накладною № ЧСН02-0028, заявою № 2, копією чеку про оплату. Незаконне володіння його майном порушує право власності та не дозволяє в повній мірі розпоряджатись вказаним майном, вирішувати питання про подальше користування ним тощо.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

06.10.2023 року представник відповідача надіслала на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач добровільно передав відповідачці побутову техніку, зазначивши отримувачем у заявці на видачу товару №9004149 ОСОБА_3 та адресу доставки - кв. АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить відповідачці, а вона, в свою чергу, сплачувала йому за придбану техніку грошові кошти, то витребування майна відповідно до приписів статті 388 ЦК України є неможливим, тому позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2017 року у справі №750/5169/17 (а.с. 16-17).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 квітня 2020 року ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_3 . загальною площею 128.9 кв.м.. що підтверджується актом прийому-передачі квартири від 30.04.2021.

Зідно з рішенням Чернігівської міської гади №29-VIII-- від 21.02.2023 вулицю Генерала Белова було перейменовано на АДРЕСА_4 бригади.

Позивачем у кредит було придбано наступну техніку: холодильник вбудований Samsung BRB267054WW/UA, сушильну машину Bosch WTM85251BY, посудомийну машину вбудовану Bosch SMV4HTX24E, пральну машину Bosch WAN28262UA, духова шафа електрична Bosch HBJ558YS0Q, варильна поверхня газова Gorenje GT642AB, гриль-барбекю електричний Tefal GC750D30. Даний факт не заперечується відповідачем по справі.

У зв`язку з тим, що дана техніка придбавалась позивачем та була доставлена до квартири АДРЕСА_5 , то отримувачем у заявці на видачу вищевказаного товару №9004149 вказане прізвище, ім`я, по-батькові відповідачки - ОСОБА_3 (а.с. 13).

У період з 27.08.2021 по 31.05.2022 відповідачкою було перераховано на картковий рахунок позивачу 55492,46 грн, що підтверджується випискою по витратам по рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам SAMDN6920 за період з 01.08.2021 до 31.05.2022, виданою AT КБ «Приватбанк» 27.09.2023 №UANPGJ9P17AAQMBD.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №348761525 від 02.10.2023 у ОСОБА_2 відсутнє зареєстроване право власності на будь-яке нерухоме майно.

Вся придбана техніка була вбудованою, відповідала розмірам меблів, в які вмонтовувалась, що підтверджується відео фіксацією з квартири відповідача.

Квартира відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 постраждала внаслідок бойових дій, спричинених агресією російської федерації проти України. ОСОБА_3 визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000010 від 28.02.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 438 Кримінального кодексу України, що підтверджується довідкою Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Крім того, факт пошкодження квартири АДРЕСА_5 було зафіксовано самим позивачем на відео. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 особисто знімає пошкоджене житло відповідачки, а саме кухню з придбаною ним в кредит та вбудованою технікою, що спростовує його твердження про передання її на зберігання.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене в Главі 29 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Таким чином, предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З аналізу змісту наведеного правила випливає, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17).

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи

безоплатно).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи, що Позивач добровільно передав Відповідачці побутову техніку, зазначивши отримувачем у заявці на видачу товару №9004149 ОСОБА_3 та адресу доставки квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить відповідачці, а остання сплачувала кошти на картковий рахунок позивача, який не відмовлявся від переказу даних коштів, що не було спростовано позивачем в судовому засіданні, тому витребування майна відповідно до приписів статті 388 ЦК України є неможливим.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, з підстав заявлених пощивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ордеру на надання правової допомоги серії СВ № 1066116 (а.с. 47) правову допомогу ОСОБА_3 надавала адвокат Лутай Наталія Миколаївна на підставі договору про надання правової допомоги від 02.10.2023 року.

На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу представником відповідача надано копію договору про надання правової допомоги від 02.10.2023 року, квитанцію № б/н від 04.10.2023 року на суму 20000 грн., призначення платежу за надання правничої допомоги згідно договору від 02.10.2023 року.

В поданому до суду 06.10.2023 відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що в зв`язку з розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп.

Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, часом, витраченим адвокатом на написання відзиву та подання до суду, участі в одному судовому засіданні тривалістю 40 хвилин та значення справи для сторони, відсутності розрахунку вартості наданих послуг адвоката, тому слід стягнути з позивача на користь відповідача 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Суддя Л.В. Карапута