головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа: Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 , діючи у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_2 , до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.

Позов обґрунтовано тим, що 07 вересня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, під час якого у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач вказує, що визначення місця проживання дитини разом з нею буде саме в інтересах дитини, оскільки вона повністю опікується дитиною, займається її вихованням, має можливість забезпечити її гармонійний та всебічний розвиток.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, тому спір має бути вирішений у судовому порядку.

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Указана квартира належить на праві власності матері відповідача ОСОБА_4 .

У цій квартирі також проживає відповідач, проте шлюб між ними припинено, вони не ведуть спільного господарства, мають окремий побут.

Відповідач, починаючи з січня 2021 року участі у вихованні дитини не бере, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, до життя дитини інтересу практично не проявляє.

Відповідач погрожує виселити позивача з квартири, а дитину залишити проживати з ним, у зв`язку з тим, що шлюб між нами розірвано, а позивач не є власником квартири. Поведінка відповідача відносно позивача є агресивною. Останній конфлікт між ними мав місце 25 червня 2021 року під час якого останній завдав позивачу тілесні ушкодження.

Така поведінка відповідача жодним чином не може позитивно впливати на формування особистості дитини, сприяти її фізичному та психологічному розвитку.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 до досягнення дитиною 14-річного віку.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виходячи із найкращих інтересів дитини, враховуючи, що під час опитування дитини в режимі ВКЗ, вона підтвердила, що бажає проживати із матір`ю, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, що не позбавляє батька можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, тому що зроблені в односторонньому порядку без його участі та в більшій мірі зі слів позивача, яка у своєму позові зазначила недостовірну інформацію.

Дитина тривалий час проживала із матір`ю, тому, на думку відповідача, її думка може бути спотворена, мати ознаки навіювання ОСОБА_5 , внаслідок чого не може прийматися судом як абсолютна.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишилась проживати разом із позивачем у квартирі відповідача до 25 січня 2022 року. Протягом цього часу дитина була на його утриманні, а саме: з побутової точки зору мала власну кімнату, яку ділила із матір`ю. Була забезпечена харчовими продуктами в асортименті, мобільним зв`язком, тощо. Також ОСОБА_6 одноосібно перевела дитину на домашню форму навчання, що також було порушенням з її боку та керівництва школи № 210 міста Києва.

Після повномасштабного вторгнення рф та введення воєнного стану на території України з ранку 24 лютого 2022 року позивач одноосібно вивезла дитину до Федеративної республіки Німеччина у місто Мюнхен, без повідомлення про це відповідача. З врахуванням безпечного перебування дитини та втечі від війни, а також відповідно до нормативної бази та Правил перетинання державного кордону громадянами України затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 і в умовах воєнного стану нотаріально завірений дозвіл відповідача не потрібен, але маючи судове провадження щодо визначення місця проживання дитини до досягнення нею 14-ти річного віку без остаточного рішення, ОСОБА_6 мала повідомити його з цього приводу. Не надання цієї інформації також характеризує не в гарному світі поведінку позивача та адекватне соціальне й психологічне сприйняття ситуації щодо участі батька в житті дитини. Але відповідач погодився із її таким рішенням в цілях безпеки дитини.

Позивач не має ані власного чи орендованого помешкання, ані стабільного матеріального статку у вигляді сталої заробітної плати, достатнього для утримання себе та дитини, окрім аліментів, які позивач сплачує на регулярній основі.

Фінансове утримання дитини позивачем з січня 2021 року не відповідає дійсності, тому що вона зареєструвалась фізичною особою-підприємцем тільки з 05 липня 2021 року, а до цієї дати вона була безробітною та на його утриманні.

Випадки насильства, які описує позивач у судовому порядку не змогла довести (справа № 756/15726/21 від 12 жовтня 2021 року). Цим вона намагається скомпрометувати відповідача в очах дитини.

З наданих висновків психолога та пояснень ОСОБА_2 вбачається, що обстеження дитини проводилось односторонньо без участі батька та без врахування усіх обставин. У висновку зазначено що дитина не бачить батька у зоні свого комфорту, відсутній стійкий психологічний зв`язок тощо. Проте з опису дослідження не визначено за яких обставини зроблено такий висновок. Тому вважаю, що ОСОБА_2 та психологом центру ОСОБА_7 не доведено втрати психологічного зв`язку батька та дитини. Тому висновки психолога як докази є неналежними та недопустимими.

Позивач не має власного або орендованого житла, вона одноосібно забрала дитину та переїхала жити до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , в будинок, який належіть на праві приватної власності її батьку, хоча до 25 січня 2022 року вона проживала у квартирі АДРЕСА_3 , що належіть відповідачу на праві приватної власності.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Попіка І.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без задоволення.

Відзив обґрунтовано тим, що твердження відповідача про те, що висновки психолога за результатом роботи з дитиною зроблені в односторонньому порядку без його участі, є неправдивими. З висновку вбачається, що психологічна робота включала в себе консультацію з матір`ю та батьком дитини, психологічне обстеження дитини. Указані обставини спростовують доводи відповідача про те, що висновок підготовлений без його участі.

Указаний висновок є важливим доказом, адже відображає реальну прив`язаність дочки до матері, думку та ставлення дитини до ситуації, що склалася між сторонами навколо вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 10-річного віку та судом у судовому засіданні проведене її опитування у присутності представника позивача та третьої особи Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації.

На виконання вимог частини 1 статті 232 ЦПК України опитування дитини відбулося без присутності позивача та відповідача.

На вимогу відповідача при опитуванні дитини за її місцем проживання у м. Мюнхен була присутня представник відповідача з метою проконтролювати, що позивач не присутня при опитування дитини.

Тому, на думку представника позивача, опитування дитини проведене з дотримання вимог процесуального законодавства.

Відповідач бере участь в утриманні дитини лише в примусовому порядку на виконання судового рішення.

Також позивач посилається на те, що відповідач чинив їй перешкоди у проживанні у його квартирі, яка подарована його матір`ю після відкриття провадження у цій справі, та вчиняв дії, спрямовані на те, щоб позивач разом з дитиною виїхали з його квартири.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача - адвокат Попіка І.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Від служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року (а.с.22-23, т. 1).

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 21, т.1).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 24 т. 1).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 03 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак О.Г., а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 вересня 2021 року № 273109521 (а.с. 237-239 т. 1).

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 193-196 т. 1).

З декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеною 08 листопада 2018 року, вбачається, що за ОСОБА_3 , 2012 року народження, закріплено педіатра КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району міста Києва, довіреною особою та законним представником дитини зазначено ОСОБА_2 (а.с. 25 т. 1).

Відповідно до характеристики психолога ДНЗ № 49 від 30 червня 2021 року ОСОБА_3 відвідувала ДНЗ № 49 з 2015 по 2018 роки, проявила себе як добра, життєрадісна дитина, має фізичний розвиток відповідно віку, проявляє інтерес до навчальних занять, вміє концентрувати увагу, проявляє себе ініціатором в ігровій діяльності, адекватно реагує на похвалу і критику, вміє ділитися, розуміє що таке «погано», намагається допомагати однокласникам, любить тварин. З 2018 по 2021 роки мати дитини декілька разів зверталась за консультацією щодо особливостей розвитку та навчання ОСОБА_3 . Дитина виховується у повній сім`ї, більше прив`язана до мами, яка проводить з донькою весь вільний час, має з нею тісний емоційний зв`язок, батько ОСОБА_1 в силу своєї трудової зайнятості приділяє вихованню дитини мало часу. Сім`я матеріально забезпечена, дитина має все необхідне (а.с. 28-29 т. 1).

Як зазначено у характеристиці учениці 3-а класу ОСОБА_3, виданій СШ № 210, дитина навчається у школі з 2018 року, за 2020-2021 роки показала високий рівень засвоєння навчальної програми, дуже старанна, відповідальна, намагається бути прикладом для інших та виконувати всі вимоги вчителів. Дуже емоційна, принципова, бере участь у класних та шкільних заходах, завжди знаходить спільну мову з однокласниками. Дуже багато уваги вихованню доньки приділяє мама. Дівчинка доглянута, охайна, завжди виконує домашнє завдання, має все необхідне для навчання. Мама постійно займається розвитком дитини поза школою, є активним членом батьківської шкільної громади (а.с. 27 т. 1).

З характеристики ОСОБА_3 , 2012 року народження, виданої 27 травня 2021 року головним тренером КБТ «Київська Русь» убачається, що дитина тренується в клубі спортивно-бального танцю «Київська Русь» з вересня 20018 року, зарекомендувала себе як найстаранніша та дуже здібна учениця, танцює в парі та займає призові місця на конкурсах та фестивалях, приймає участь у тренувальному таборі. Важливо відмітити підтримку та супроводження матері дитини ОСОБА_2 , яка дуже плідно займається вихованням доньки та супроводжує її у різноманітних заходах клубу, що сприяє розвиненню таланту та здібностей ОСОБА_3 (а.с.26 т. 1).

З наданих позивачем товарних чеків убачається, що позивач сплачувала внески за навчання та індивідуальні заняття доньки в клубі спортивно-бального танцю « Київська Русь », а також купувала відповідний одяг (а.с.51-53 т. 1).

Згідно з висновком психологічного обстеження від 23 листопада 2021 року № 109 Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради за результатом проведеного психологічного обстеження з`ясовано, що ОСОБА_3 має надійну форму прив`язаності до матері, спостерігаються довірливі, позитивні взаємовідносини між дівчинкою та матір`ю, у дитини спостерігається негативне ставлення та образа по відношенню до батька через відсутність регулярного позитивного спілкування батька з дівчинкою та ситуацій конфлікту, сварок між батьками, а також ситуацій непорозуміння між батьком та дівчинкою, які викликали образу на батька, у дитини наявна незадоволена потреба у спокої, підтримці та розумінні переживань з боку батька, діагностовано емоційну прив`язаність до дідуся та бабусі (по лінії матері), важливу роль в житті дитини відіграють взаємовідносини з однолітками та друзями (а.с. 67-73 т. 1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що позивач є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: індивідуальна мистецька діяльність, оброблення даних, розміщення інформації, веб-портали, надання інших послуг, надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна, спеціалізована діяльність із дизайну (а.с. 30 т. 1), згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18 травня 2023 року, наданого стороною відповідача, діяльність позивача як фізичної особи-підприємця припинено 18 серпня 2022 року за її рішенням.

За даними податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця загальна сума доходу ОСОБА_2 за три квартали 2021 року становила 36 400 грн (а.с. 54-56 т. 1).

Відповідно до довідки МВС № 2468531 ОСОБА_2 станом на 07 червня 2021 року не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с. 31 т. 1).

Згідно з довідкою КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер №3» та КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 26 травня 2021 року психічних розладів не має, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 32, 33 т. 1).

З побутової характеристики ОСОБА_2 наданої 27 травня 2021 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (ОД № 501) убачається, що скарг та нарікань від сусідів та мешканців житлового будинку на позивача не надходило (а.с. 34 т. 1).

Згідно з довідкою травмпункту КМКЛ № 8 м. Києва № 10 від 25 червня 2021 року, у ОСОБА_2 виявлено забійну підшкірну гематому с/з правого плеча, забій, здавлення шиї (а.с. 36 т. 1).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 червня 2021 року внесено відомості щодо кримінального провадження № 0002246 за заявою ОСОБА_2 про те, що 25 червня 2021 року за адресою спільного проживання її чоловік ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження та завдав фізичного болю (а.с. 35 т. 1).

З довідки ДО СДОП ВП Оболонського УП ГУ НП в м. Києві капітана поліції Вітюка В.В. від 06 жовтня 2021 року убачається, що за заявою ОСОБА_2 заведено ЖЄО № 51368 від 27 вересня 2021 року з приводу того, що 21 вересня 2021 року її чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, в ході якого кидався та ображав (а.с. 57 т. 1).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області до лютого 2022 року позивач з донькою проживали за адресою АДРЕСА_2 , у хороших умовах, мали окрему кімнату, місце для приготування уроків та відпочинку, після чого у лютому 2022 року виїхали за кордон і на території громади не проживають (а.с.173, 209 т. 1).

Як убачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2009 року будинок за адресою АДРЕСА_2 , належить батьку позивача - ОСОБА_10 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2009 року(а.с. 126, 127 т. 1).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання вказаного будинку, складеного 08 лютого 2022 року службою у справах дітей виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, убачається, що у будинку мешкають батьки позивача: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а позивач з донькою мешкають з 25 січня 2022 року. Санітарний стан приміщення добрий, будинок газифікований, є вітальня, дві спальні, ванна кімната, коридор, кухня. У дитини є своя окрема кімната, чиста, охайна, умебльована, наявне ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, поличка для підручників, комп`ютерна техніка, дитина забезпечена всім необхідним згідно віку. Матір`ю створені належні умови для проживання, виховання та розвитку доньки (а.с.123-124 т. 1).

Згідно довідки з місця роботи від 21 вересня 2022 року позивач працює у перукарні Малу у м. Мюнхен, Німеччина, з 07 квітня 2022 року перукарем неповний робочий день, випробувальний термін закінчився в липні 2022 року, трудовий договір вважається безстроковим, група заробітної плати 2 і становить 10,45 євро брутто за годину (а.с. 199 т. 1).

Згідно з виписками за контрактом за період з 01 січня 2021 року по 12 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 працює у ДАХК «Артем» та отримує заробітну плату в середньому від 11 000 до 22 000 грн (а.с. 240-249 т. 1).

З відповіді виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 01 березня 2023 року (а.с. 219 т. 1) та листа Оболонської РДА у м. Києві від 03 березня 2023 року (а.с. 217-218 т. 1) убачається, що висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 не надавався з огляду на непроживання позивача та дитини за місцем їх фактичного проживання.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини 1 статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до часини 3 статті 29 ЦК України у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Європейський суд з прав людини зауважував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У статті 19 СК України встановлено, що під час розгляду спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Тобто, з метою максимального урахування інтересів дитини під час розгляду спорів щодо визначення місця проживання дитини, законодавець визначив обов`язковим подання органом опіки та піклування письмового висновку щодо розв`язання спору, а також визначив обов`язковим проведення органом опіки та піклування обстеження умов проживання дитини, на підставі якого у тому числі і складається такий висновок.

Звертаючись до суду у серпні 2021 року, позивач просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом із нею.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на момент подання позовної заяви позивач разом із малолітньою ОСОБА_3 проживали разом із відповідачем у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4 т. 1).

Висновок Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо розв`язання цього спору у матеріалах справи відсутній.

08 червня 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача, у якій вона повідомила суд про те, що позивач разом із донькою у січні 2022 року змінила місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надала акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , складений Великобогачанською селищною радою Миргородського району Полтавської області (а.с. 118-124 т. 1).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року залучено Виконавчий комітет Великобогачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

З метою виконання вимог статті 19 СК України судом першої інстанції витребувано у Виконавчого комітет Великобогачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області висновок щодо розв`язання цього спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 161 т. 1).

Однак листом виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 28 вересня 2022 року суду першої інстанції повідомлено про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 на території Великобагачанської територіальної громади вже не проживають (а.с. 173 т. 1).

12 жовтня 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, зокрема довідки з місця роботи ОСОБА_2 від 21 вересня 2022 року з перекладом, з якої вбачається, що позивач працює у перукарні Малу у м. Мюнхен, Німеччина, з 07 квітня 2022 року перукарем неповний робочий день (а.с. 198-199 т. 1).

Апеляційний суд зауважує, що статтею 131 ЦПК України визначено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Однак позивач своє нове місцезнаходження та місцезнаходження своєї малолітньої доньки, питання про визначення місця проживання якої порушується у позовній заяві, у Німеччині суду не повідомила, а у своїх заявах продовжила писати контактну інформацію: АДРЕСА_1 .

Представнику позивача, за її словами, не відома адреса проживання позивача у Німеччині.

З матеріалів справи вбачається, що опитування думки дитини ОСОБА_3 здійснювалося судом першої інстанції за клопотанням представника позивача у режимі відеоконференції у судовому засіданні 19 травня 2023 року.

З протоколу судового засідання у режимі відеоконференції від 19 травня 2023 року вбачається, що за місцем мешкання дитини з`явилася представник відповідача для того щоб матір дитини не впливала на відповіді дитини під час опитування (а.с. 52 т. 2).

Тобто адреса проживання позивача та малолітньої дитини можливо відома відповідачу, представник якого перебувала за місцем проживання дитини під час її опитування, однак він також суду адресу проживання позивача та дитини не повідомив.

Апеляційний суд, з урахуванням відсутності будь-яких відомостей щодо місця знаходження позивача та дитини, не має можливості виправити недолік суду першої інстанції та витребувати висновок органу опіки та піклування, щоб встановити умови проживання дитини.

Позивачем будь яких доказів, які свідчили про те, де проживає на теперішній час дитина ОСОБА_3 , якими є умови її проживання, де вона навчається, за які кошти здійснюється її утримання, - до суду не надано.

Те, що дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 підтверджується лише словами останньої.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що у судовому засіданні 27 вересня 2023 року відповідач повідомив апеляційному суду, що йому відомо про те, що дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 та він вважає, що проживання його дитини за межами війни є безпечним для неї.

У зв`язку з вище викладеним, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року не може бути залишеним у силі, з огляду на те, що оскаржуване рішення ухвалено без дотримання вимог статті 19 СК України, оскільки висновок органу опіки і піклування в матеріалах справи відсутній.

Не повідомлення позивачем адреси її проживання та адреси проживання дитини за кордоном України позбавляє апеляційний суд можливості з`ясувати умови проживання дитини.

Підсумовуючи, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем не доведено позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 листопада 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська