31.10.2023 227/1815/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 жовтня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Притуляка С.А.

за участю:

секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,

представника позивач Павел О.Ю. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Павел Ольга Юріївна, до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Павел Л.Ю. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.10.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Сторони від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з різними характерами та поглядами на життя, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2021 року. Дочки, після припинення спільного проживання сторін, залишилися проживати з позивачем. Задовго до офіційного розірвання шлюбу та припинення спільного проживання відповідач перестав цікавитися життям дочок, спілкуватися з ними, брати участь в їх матеріальному утриманні та вихованні. Судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочок перебуває на примусовому виконанні, станом на дату подання вказаного позову заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 217498,90 гривень. На початку березня 2022 року позивач разом з дітьми виїхала з України до Словацької Республіки, у зв`язку з оголошення військового стану в країні та небезпеку для життя та здоров`я дітей, активні бойові дії. Відповідач за цей час жодного разу не зв`язався з позивачем та дітьми, не цікавився їх життям, безпекою, не пропонував допомогу. На даний час позивач офіційно проживає в Словацькій Республіці, їй та її дочкам виділено окреме житло. Позивач офіційно працевлаштована, діти відвідують початкову школу. Для подальшого комфортного проживання на території Словацької Республіки, отримання доступу до всіх соціальних гарантій, навчання та розвитку дітей, позивачу потрібен документ, що підтверджує згоду батька на проживання його дітей разом із матір`ю в Словацькій Республіці. Відповідач не виходить на зв`язок із позивачем, їй невідоме місце його проживання, контактний номер телефону, тому отримати добровільно цей дозвіл вона не має можливості. Позивач має намір перетинати кордон України разом зі своїми дітьми, щоб забезпечити повноцінний відпочинок дочкам, для підвищення їх рівня світогляду, покращення стану їх здоров`я, духовного та морального, тому вимушена звернутися до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, роз`яснено право відповідача подати відзив на позовні заяву та надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог.

В судовому засіданні адвокат Павел Л.Ю. просила розглянути справу без участі позивача ОСОБА_2 , також підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою його реєстрації, які поверталися до суду з відміткою «адресат відсутній за вкханою адресою», жодних заяв або доказів поважності неявки до суду від нього не надходило, відзиву на позовну заяву до суду також не було подано.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначила, що заперечень у даній справі не мають.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою представника позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача. Суд вважає за можливе розглянути цивільну справу в порядку заочного розгляду у відсутності відповідача на підставі доказів, що маються в матеріалах справи.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2015 року, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2021 року було розірвано.

Із копій свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.16,19-20)

Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.13,17,21)

Як вбачається з довідки - розрахунку, виданої 19.07.2023 року державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області СМУМЮ, з примусового виконання судового наказу №227/3537/19 виданого 05.09.2019 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця, станом на 01.07.2023 року за ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 217498,90 грн. (а.с.57), тобто відповідач не виконує свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей.

На даний час, позивачка разом доньками виїхали до Словацької Республіки, яка є безпечною країною для перебування дітей, оскільки в Україні тривають бойові дії, що підтверджується копією договору про надання житла із засвідченим перекладом. (а.с.23-29) Позивачка офіційно працевлаштована (а.с.30-49) Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відвідують початкову шкоду в місті Нітра Словацької Республіки. (а.с.51-56)

Позивач зазначає, що вона та її неповнолітні доньки є громадянками України, місце проживання в Словацькій Республіці є тимчасовим та відповідає законним інтересам дітей, забезпечує їх право на життя, здоров`я та повноцінний розвиток. Отримати від відповідача надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу одного з батьків не має можливості.

Посилання позивача про неможливість отримання від відповідача надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу одного з батьків також підтверджується інформацією Державної прикордонної служби України від 04.09.2023 року, наданої на запит суду, згідно якої ОСОБА_3 27.08.2021 року виїхав за межі України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також пунктами 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У Постанові від 04.07.2018 у справі N 712/10623/17 (провадження N 14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 235/139/16-ц (N 6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

У своїй Постанові від 04.07.2018 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Неможливість отримання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх доньок сторін на переконання суду суперечать законним правам і інтересам дітей. Будь - яких обмежень для реалізації права на виїзд за межі України неповнолітніх доньок сторін не має.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що діти проживають з матір`ю, яка забезпечує їм повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, враховуючи, що при розгляді даної справи судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дітей за межі України для тимчасового перебування за кордоном з метою навчання, оздоровлення та відпочинку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Жодних доказів того, що надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька буде суперечити інтересам донькам, чи буде порушувати їх права, відповідач суду не надав.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 5, 7, 15, 60, 141, 150, 155, 157, 164, 180 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Павел Ольга Юріївна (свідоцтво про право на заняття адвокатськю діяльністю серії ОД №002887 від 19.10.2016 року, адреса для листування: 65048, м. Одеса, вул.. Пушкінська, 48 офіс 7/2), до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області (, адреса місцезнаходження: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул.. Першотравнева, 83), про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд з України до Словацької Республіки неповнолітнім дітям: громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці міста Краматорськ Донецької області, та громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці міста Воркута Республіки Коми РФ, у супроводі їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Добропілля Донецької області, без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_3 , строком на три роки починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 31.10.2023 року.

Суддя С.А. Притуляк

26.10.23