Справа № 159/4079/23
Провадження № 2-н/931/103/23
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

03 листопада 2023 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Масляна С.В., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И ЛА :

ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ та витрат по сплаті судового збору.

Заяву мотивує тим, що з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я боржника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Всупереч норм та вимог діючого законодавства України, боржник, використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.11.2021 по 30.04.2022 здійснював оплати за постачання природного газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 10766,14 гривень.

Просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з боржника ОСОБА_1 в сумі 10766,14 грн. та судового збору в сумі 268,40 грн.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, що визначено п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК).

Однак, доданий до заяви примірник Типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, в якому не зазначений споживач, як сторона договору, та відсутній підпис останнього, не може вважатись копією договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, в розумінні п. 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу заявник, покликаючись на Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, стверджував, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двохстороннього підписання письмової форми договору.

При цьому, заявником не доведено факту приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до п. 1.3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Типовий договір постачання природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Пунктом 4 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 встановлено, що для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Серед оглянутих матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу, не встановлено наявність підписаної боржником заяви-приєднання, як і не надано доказів надіслання такої заяви останньому, не підтверджено документально факт офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог Постанови від 30.09.2015 № 2496, а саме: на власному сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

З огляду на зазначене, покликання заявника на те, що наявність згоди споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу боржником та частковою оплатою поставленого природного газу, згідно з роздруківкою фінансового стану, не заслуговують на увагу, оскільки додана заявником роздруківка фінансового стану лише фіксує розмір заборгованості, визначений заявником, та жодним чином за відсутності рахунку (квитанції), не може оцінюватися, як сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Крім того, у позовній заяві заявник стверджує, що з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я боржника ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . За зазначеною адресою місце проживання ОСОБА_1 не зареєстроване, як і відсутні відомості, що він є власником чи співвасником домоволодіння за даною адресою. Відповідно до матеріалів справи місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, заява ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, оскільки заявником не надано доказів, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Разом з тим, заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165-167 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Наказне провадження, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна