Справа № 445/633/22
провадження № 2/445/99/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 листопада 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. В обгрунтування позову вказує, що 24.05.2019 року між нею та відповідачем укладений договір позики грошових коштів на суму 97000 доларів США, терміном на 6 місяців під 5 процентів в місяць. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою, за якою ОСОБА_2 підтвердив отримання та обов"язок повернення коштів в сумі 97000 дол. у визначений строк.Проте, в обумовлений строк позичальник кошти не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав.

14.06.2019 року між нею та відповідачем укладений договір позики грошових коштів на суму 15000 тисяч доларів США, терміном до 25 липня 2019 року.

31.08.2019 року між нею та відповідачем укладений договір позики грошових коштів на суму 9000 євро та 1000 доларів США, терміном - до 30 вересня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, відзиву у встановлений строк не подав, причин неявки не повідомив.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно розписки від 24.05.2019 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 97000 доларів США, терміном на 6 шість місяців.

Згідно розписки від 14.06.2019 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 доларів США і зобов`язався повернути грошові кошти до 25.07.2019 року.

Згідно розписки від 31.08.2019 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9000 євро та 1000 доларів США і зобов`язався повернути грошові кошти до 30.09.2019 року.

На зазначених вище розписках міститься підпис відповідача та позивача, а також вказано їх прізвище та ініціали.

Суд вважає доведеним факт укладення договорів позики між позивачем та відповідачем, що підтверджується копіями належним чином завірених розписок, які надано позивачем та знаходяться в матеріалах справи.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розміри позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання. Відповідно до розписок від 24.05.2019 року, 14.06.2019 року, 31.08.2019 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання відповідачем виконані не були.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносини за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргову розписку чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргових розписок від 24.05.2019 року, 14.06.2019 року, 31.08.2019 року, які позивачем надано суду, свідчить про невиконане зобов`язання відповідачем, та підтверджує факт укладення договорів позики.

Встановивши такі обставини, оскільки оригінали боргових розписок перебувають у позивача, які було пред`явлено суду для дослідження, і доказів повернення боргу відповідач не надав, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення боргу обгрунтованими.

Окрім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач також просив стягнути із відповідача 15000 грн. витрат на правову допомогу. Розмір гонорару адвоката обумовлено в договорі про надання професійної правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Тимощуком Олександром Івановичем, що включає в себе 5 годин надання правової допомоги.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 22.05.2023 року, адвокат Тимощук Олександр Іванович виконав, а ОСОБА_1 прийняла роботу (правову допомогу), в обсязі необхідному для виконання зобов`язань, встановлених Договором.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У частині обґрунтованості понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, не є об`ємним, складається з однієї позовної вимоги.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінивши наданий позивачем акт виконаних робіт з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому описі витрати на проведену роботу не відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на таке.

Згідно з актом до договору, здійснення правового аналізу правовідносин позики, які склались між сторонами:

1. Ознайомлення із матеріалами справи та вивчення правової позиції - вартість 2 год. роботи 2 000 (дві тисячі) грн.

2. Підготовка позовної заяви та копії документів - вартість 3 год. роботи 3 000 (три тисячі) грн.

3. Вивчення відзиву та інших документів, що надійдуть від Відповідача - 2 000 (дві тисячі) грн.

4. Участь в судових засіданнях в суді першої інстанції з вартістю добирання до суду власним транспортом - вартість 8 000 (вісім тисяч) грн. незалежно від кількості судових засідань.

Проаналізувавши надані Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Прокопишин і партнери" послуги з правової допомоги, суд приходить до висновку, що затрачений час на здійснення таких послуг, як зазначено в акті виконаних робіт, є надмірно завищеним, а загальна вартість наданих послуг в розмірі 15000 грн. є неспіврозмірною із такими.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 12000 грн., яку слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 12405,00 грн.

Керуючись ст.ст. 610, 625, 626, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 258, 259, 261, 263-265, 272, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (сто сімдесят одну тисячу двісті) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , 9000 (дев"ять тисяч) Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , кошти в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. відшкодування за оплату правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , 12405 грн. (дванадцять тисяч чотириста п"ять гривень) судового збору.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом передбачених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.11.2023 року.

Суддя М. В. Бакаїм