ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 669/678/22

Провадження № 22-ц/4820/1947/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2023 року, суддя Давидюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 14.09.2022 року в розмірі 13668,36 грн. В липні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27.12.2018 року по 31.12.2022 року в розмірі 16825,81грн.

На обґрунтування вимог зазначила, що згідно з рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24.09.2018 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. щомісячно. ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини належним чином не виконує, внаслідок чого за період з 27.12.2018 року по 31.12.2022 року допустив заборгованість зі сплати аліментів в сумі 16825,81 грн.

Позивач просила суд стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка в силу положень ч. 1 ст. 196 СК України не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тобто в сумі 16825,81 грн.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 22.08.2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 за період з 27.12.2018 року по 31.12.2022 року в розмірі 16825,81 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_1 працездатний, доказів того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин суду не надав, тому був спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Такі обставини, як відсутність постійного доходу, наявність інших дітей, введення в Україні воєнного стану, призов відповідача до Збройних Сил України, самі по собі не можуть бути визнані підставою для несплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань по сплаті аліментів можливо лише у тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин, натомість, наведені ОСОБА_1 доводи щодо неможливості сплати аліментів в період його призову за мобілізацією, не підтверджені належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши пеню в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування вимог вказав, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку із проходженням ним військової служби за призовом під час мобілізації. Протягом періоду проходження військової служби аліменти ним не сплачувались, оскільки він не мав можливості користуватися картковим рахунком, натомість державним виконавцем в межах виконавчого провадження зі стягнення з нього аліментів, не вживалися заходи щодо примусового стягнення з нього аліментів. Крім того, суд вийшов за межі заявлених вимог, допустив порушення норм процесуального закону, оскільки розглянув заяву позивача про збільшення позовних вимог подану з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримала оскаржуване судове рішення та зауважила, що відповідачем не доведено відсутність його вини у простроченні сплати аліментів. Заяву про збільшення позовних вимог нею було подано відразу після скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Розгляд справи судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази у справі у відповідності з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що згідно з виконавчим листом, виданим на підставі рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24.09.2018 року в справі №669/1084/17 та постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2019 року, ВП №60171851, з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно (а.с. 9-12).

Як вбачається зі змісту розрахунку державного виконавця Теофіпольського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по ВП №60171851, заборгованість відповідача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року складала 16825,84 грн. (а.с. 145-147).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Великою Палатою Верховного суду у правовому висновку, викладеному у постанові від 03.04.2019 року роз`яснено порядок розрахунку аліментів у разі їх прострочення, згідно з яким розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць помножено на кількість днів заборгованості помножено на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становитиме місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1% (справа №333/6020/16-ц, провадження №14-616цс18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19), зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про стягнення з нього аліментів на підставі рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24.09.2018 року в справі №669/1084/17, відтак зобов`язаний був сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості, яку останній в ході судового розгляду не спростував.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність зменшення розміру пені через неможливість користуватися своїм картковим рахунком на період військової служби матеріалами справи не підтверджено.

Стосовно доводів апелянта щодо розгляду судом справи в частині збільшених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 09.07.2020 року у справі №922/404/19 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 22.09.2022 року відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, призначено судове засідання у справі на 03.11.2022 року, об 11.00 год.

03.11.2022 року до суду звернувся представник позивача із клопотанням про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, інших клопотань не заявив.

21.07.2023 року позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27.12.2018 року по 31.12.2022 року, що становить 16825,81 грн.

За змістом ст.ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Пропущений строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлений судом за доведеності існування поважних причин для його пропуску.

Враховуючи, що суд першої інстанції фактично прийняв до розгляду вказану заяву та розглянув справу з урахуванням збільшених позовних вимог, відтак вважав, що пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, колегія суддів зазначає, що розгляд судом збільшених позовних вимог не призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова