Справа № 474/1443/23
Провадження № 2/474/195/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

08.11.23р. смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі судді Сокол Ф.Г. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди здоров`ю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

встановив:

01.11.2023р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди здоров`ю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальні збитки в сумі 13 172 грн. 20 коп. одноразово та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. 00 коп.

Разом з позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 ), та до набрання чинності рішенням у справі, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти державну реєстрацію відчуження прав щодо майна ОСОБА_2 .

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями та звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 01.11.2023р., призначення судді не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

06.11.2023р. здійснено автоматизований розподіл справи, визначено головуючого суддю Сокола Ф.Г. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023р.).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 01.01.2023р. до ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 01.01.2023р. біля 19 год. 00 хв. по вул. Г.Врадіївщини смт Врадіївка біля домоволодіння № 57 сталося зіткнення автомобіля Touota Land Cruiser, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого пасажири автомобіля ВАЗ 21122 отримали тілесні ушкодження, а автомобіль ВАЗ 21122 було суттєво пошкоджено. Надалі було встановлено, що позивачка отримала тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим 08.02.2023р. ст. слідчою ВП № 2 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Згідно постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Його ж визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р. Будь-яких коштів ОСОБА_2 позивачці не надавав, не вживав заходів щодо відшкодування понесених витрат, добровільно допомагати позивачці у лікуванні, видужанні не бажав. Він же під час досудового розслідування та розгляду протоколів про адміністративне правопорушення в суді надавав неправдиві показання, намагався уникнути відповідальності, щоб не відшкодовувати витрати. Наразі, як вказує позивачка, існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження свого майна, що може значно утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Тож, враховуючи позовні вимоги та предмет позову, позивачка вважає, що запропоновані заходи забезпечення позову є співмірними.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянув заяву про забезпечення позову, судом встановлено таке.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача,що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, варто зазначити, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Також відповідно до п. 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Позивачкою не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який вона просить застосувати позовним вимогам.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги наведені позивачкою обставини в обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, здійснюючи співвідношення від настання правових наслідків вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову про які просить позивачка.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258 - 260, 263 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди здоров`ю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - відмовити.

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сокол Ф.Г.