ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/818/20 Номер провадження 22-ц/814/29/23Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретарів Ракович Д. Г., Філоненко О. В.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року у складі судді Потетія А. Г.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що він та відповідач ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Добровільно батьки не можуть досягти згоди щодо визначення місця проживання дітей, кожен із батьків бажає, щоб діти проживали з ним, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено місце проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом із батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з консультаційним висновком психолога щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини ОСОБА_3 , рекомендовано проживання ОСОБА_3 разом із татом - позивачем з можливістю системного спілкування з мамою.

Вказував, що він на належній правовій підставі володіє житлом, в якому створені належні умови для проживання зі своїми малолітніми дітьми, має постійне місце роботи (проходить військову службу в Управлінні СБУ в Полтавській області), тобто за соціальним статусом та особистими якостями він спроможний забезпечити відповідальне виховання дітей, проживаючи разом з ними.

Також він є власником транспортного засобу ВАЗ 21061, 1999 року випуску, та співвласником квартири АДРЕСА_2 , таким чином, майновий стан та високий дохід підтверджують те, що він спроможний забезпечити утримання дітей, натомість відповідачка ухиляється та легковажно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.

13 травня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов, в якому просила суд визначити місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за відсутності згоди між сторонами про визначення місця проживання дітей вона зверталася до служби у справах дітей з письмовою заявою щодо складання акту обстеження умов проживання за її адресою, але служба у справах дітей умови проживання не обстежила, акт не склала та не повідомила заявницю що даний акт вона повинна була надавати сама, хоча у заяві вона вказала номер телефону та адресу місця проживання, проте на комісії з питань захисту прав дітей при райдержадміністрації не звернули увагу на дану заяву, надані документи органом опіки та піклування було взято до уваги однобічно, оскільки на заяву ОСОБА_2 , акт обстеження умов проживання складено спеціалістами служби у справах дітей, а на заяву ОСОБА_1 - ніяких дій не було здійснено.

Крім того, вона звернулась до Служби у справах дітей Київського райвиконкому м. Полтави із заявою про обстеження умов проживання квартири, в якій будуть проживати з нею діти. Комісією Служби у справах дітей Київського райвиконкому м. Полтави проведено обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_3 та надано Акт обстеження умов проживання від 07 травня 2020 року, яким встановлено, що житлово-побутові умови проживання та санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. Кімнати облаштовані необхідними меблями, побутовою технікою. Для проживання дітей відведена окрема кімната, облаштована необхідними меблями: два ліжка з ортопедичними матрацами, шафа для одягу, функціональний робочий куточок для навчання. Передбачена ігрова зона. Для дітей створені належні умови.

Зауважує, що школа в якій навчається син ОСОБА_5 та дитячий садок, який відвідує дочка ОСОБА_6 , знаходяться зовсім поруч від вказаної квартири, в якій будуть проживати діти. Гімназія № 13 за адресою: АДРЕСА_4 фізично знаходяться в пішій доступності, на відстані 650 м від квартири, а Полтавський навчальний заклад (ясла-садок) № 63 «Казка» Полтавської міської ради - на відстані 1 км від квартири, тобто розташування квартири є більш зручнішим відносно місця навчання дітей та інфраструктури міста, ніж орендований житловий будинок ОСОБА_2 , який знаходиться в с. Гожули.

Також зазначає, що вона протягом 7 років працює в ТОВ «АВС-КОНТАКТ» на посаді архітектора, отримує дохід для забезпечення себе та дітей, не має жодних психічних захворювань та розладів психіки, алкоголю та наркотиків не вживала та не вживає, на обліку у відповідних медичних закладах ніколи не перебувала та не перебуває, що говорить про її цілком здоровий психічний і фізичний стан та здатність доглядати за дітьми.

Від народження дітей і до сьогодні вона постійно опікується дітьми, займається їх вихованням, здоров`ям та всебічним розвитком, утримує дітей та бере участь в навчальному процесі.

Посилається на те, що в даній справі немає виняткових випадків стосовно того, щоб розлучати дітей з матір`ю та визначати місце їх проживання разом з батьком. Позивач за первісним позовом не довів таких випадків та не надав переконливих доказів на підтвердження виняткових випадків.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29 травня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дітей.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 681,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн.

Віднесено за рахунок ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, понесені нею при поданні позову в розмірі 1 681,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що діти тривалий час проживають з батьком, ним створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, з огляду на найкращі інтереси дітей, та з урахуванням думки неповнолітнього ОСОБА_7 , доцільним буде визначити місце проживання дітей з батьком - ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на упередженість та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її зустрічні позовні вимоги і визначити місце проживання дітей разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що, посилаючись на нібито врахування інтересів дітей, суд керувався виключно позицією позивача, не надавши належної правової оцінки всім доказам у справі, відхилив аргументи відповідача за зустрічним позовом, що є порушенням ЦПК України.

Вказує, що вона перебувала у декретних відпустках по догляду за дітьми, тобто весь час вона була з ними, завжди піклувалася про дітей, дбала про них, лікувала та повністю присвячувала себе дітям.

Зазначає, що судом не було враховано намір позивача створити нову сім`ю та перебування його у стосунках з іншою жінкою, не з`ясовано чи є ці стосунки сприятливими для дітей, що може негативно вплинути на психологічний стан дітей

Також вказує, що суд не врахував інтереси дітей, а взяв за основу висновок органу опіки та піклування Полтавської РДА, який вважає незаконним.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з батьком, надавши перевагу батькові без належних на те підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 10.09.2005 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09.04.2020 у справі № 545/3177/19.

Після припинення сімейних відносин сторони проживають окремо та не можуть дійти згоди щодо місця проживання дітей, кожен із батьків бажає, щоб діти проживали з ним.

Відповідно до договору безоплатного користування майном від 03.03.2020 ОСОБА_2 є наймачем належного його батькові житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , у якому з січня 2015 року зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Гожулівською сільською радою, та актом по Гожулівській сільській раді від 13.01.2020 на предмет проживання за місцем реєстрації.

Згідно даних Акту обстеження умов проживання від 10.09.2021 складеного спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, проведено перевірку умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з 4 кімнат, де проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у будинку є все необхідне: 2 окремі кімнати, ігрові зони, меблі, іграшки, побутова техніка, продукти харчування, напівфабрикати та готова їжа.

Згідно даних Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 15.09.2021 та Висновку оцінки потреб сім`ї від 15.09.2021, складеного спеціалістами Полтавського міського центру соціальних служб, складних життєвих обставин за місцем проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виявлено.

У свою чергу, за заявою ОСОБА_1 , комісією Служби у справах дітей Київського райвиконкому м. Полтави проведено обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить на праві власності ОСОБА_1 (1/2 та 1/4 частки квартири) та її матері - ОСОБА_8 . Згідно акту обстеження умов проживання від 07 травня 2020 року встановлено, що житлово-побутові умови проживання та санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. Кімнати облаштовані необхідними меблями, побутовою технікою. Для проживання дітей відведена окрема кімната, облаштована необхідними меблями: два ліжка з ортопедичними матрацами, шафа для одягу, функціональний робочий куточок для навчання. Передбачена ігрова зона. Для дітей створені належні умови.

Згідно даних Акту обстеження умов проживання від 16.09.2021, складеного спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, проведено перевірку умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_5 , яка складається з двох кімнат, де проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , житло охайне, забезпечене необхідною побутовою технікою, наявна готова їжа та продукти харчування.

Згідно даних акту оцінки потреб сім`ї/особи від 16.09.2021 та Висновку оцінки потреб сім`ї від 16.09.2021, за адресою: АДРЕСА_5 складних життєвих обставин за місцем проживання ОСОБА_1 не виявлено.

На час розгляду справи в суді сторони мали постійне місце роботи та заробіток (дохід), характеризувались позитивно, ознак наркотичної та алкогольної залежності, та психічних розладів не виявляли, на спостереженні не перебували.

З метою розв`язання даного спору щодо визначення місця проживання дітей сторін, за заявою ОСОБА_2 органом опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації 04.03.2020 було надано висновок за № 01-32/588, згідно якого з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 28.02.2020 № 04-02/2020 та за відсутності акту обстеження умов проживання за адресами, де вона планує жити з дітьми, та висновку оцінки потреб її сім`ї, який ОСОБА_1 органу опіки та піклування не надала, рекомендовано визначити місце проживання малолітній дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком - ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з консультаційним висновком психолога щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини ОСОБА_7 , рекомендовано проживання його разом із батьком - ОСОБА_2 з можливістю системного спілкування з мамою.

Як вбачається з протоколу індивідуальної консультації № 01/21 від 21.01.2021 практичного дитячого та сімейного психолога ОСОБА_10 щодо психоемоційного стану дитини ОСОБА_11 , на даний час не рекомендовано змінювати місце проживання дитини та основного учасника виховання та догляду, оскільки мама мотивована виховувати гармонійно доньку, ОСОБА_6 почувається достатньо безпечно з мамою. Батькам рекомендовано періодично отримувати консультації дитячого та сімейного психолога для гармонійного виховання дитини в умовах розлучення.

Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін з батьком - ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що діти тривалий час проживають з батьком і ним створені найбільш сприятливі умови для проживання дітей у звичному для них середовищі, ОСОБА_2 має вищій рівень доходу порівняно з доходом ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 з вечора четверга по ранок неділі, тобто обоє батьків беруть участь у вихованні та догляді за дитиною, а малолітній ОСОБА_3 висловив бажання проживати з батьком, що суд визнав достатніми, такими, що відповідатимуть найкращім інтересам дітей, обставинами для задоволення вимог первісного позивача.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду повною мірою погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом статей 160 - 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18)).

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дітей, позитивні характеристики з місць роботи та проживання дають підстави для висновку, що кожний із батьків здатний створити належні умови для розвитку та виховання дітей, отже, визначальним при вирішенні спору з ким мають проживати малолітні діти насамперед є інтереси кожної дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, відносини з кожним з батьків, їх взаєморозуміння, особиста прихильність та вік дитини, її думка, якщо вона може її висловити, стосовно того з ким з батьків вона бажаєть проживати.

Відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції вказаних вимог дотримався та з урахуванням думки дитини, висловленої відповідно до статті 171 СК України, обґрунтовано визначив місце проживання неповнолітнього сина сторін з батьком - ОСОБА_2 , що відповідає інтересам дитини з огляду на характер взаємовідносин, що склалися між ним та кожним з батьків, а також права, якого він набув з досягненням 14-річного віку, самостійно обирати собі місце проживання без згоди батьків (частина друга статті 29 ЦК України, частина третя статті 160 СК України).

Разом з тим, по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оцінюючи докази по справі, суд у порушення вимог частини третьої статті 89 ЦПК України безпідставно, без належного обґрунтування таких висновків, не взяв до уваги рекомендації практичного дитячого та сімейного психолога ОСОБА_10 щодо психоемоційного стану дитини, яка безпечно почувається з матір`ю, прив`язана до неї та, як дівчинка, потребує материнської уваги, та важливість збереження тісного контакту мами і доньки, як основної потреби гендерного виховання, враховуючи умотивованість матері виховувати гармонійно доньку.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Вказаним вимогам протокол індивідуальної консультації психолога № 01/21 від 21.01.2021 відповідає та підлягає врахуванню судом при вирішенні справи у сукупності з іншими доказами, що судом першої інстанції здійснено не було.

Вирішуючи питання щодо участі органу опіки та піклування при вирішенні даного спору, колегія суддів звертає увагу, що наявний у справі висновок № 01-32/588 від 04.03.2020 Полтавської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін разом з батьком - ОСОБА_2 , на який у рішенні посилається суд першої інстанції, ґрунтується лише на поясненнях та документах, наданих заявником, та враховує інтереси лише заявника ОСОБА_2 . При цьому обстеження житлово-побутових умовзі складенням акту обстеження умов проживання матері дітей - ОСОБА_1 органом опіки та піклування не проводилось, її пояснення не враховувались, бесіди з батьками та дітьми не проводились, особиста прихильність дітей до кожного з батьків не з`ясовувалась та до уваги не бралась, що є порушенням вимог частини п`ятої статті 19 СК України, пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 та відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України не може братись судом до уваги.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог сторін щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_11 , з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_2 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 з визначенням місця проживання малолітньої доньки сторін з матір`ю, що з урахуванням віку дитини, її психоемоційного стану та прив`язаності до матері відповідатиме найкращім інтересам дитини.

В частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком відмовити.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна