Справа № 461/3713/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2353/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів:Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року Акціонерного товариства «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги Банк обгрунтовував тим, що 12 січня 2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №Р31.00204.009309014.

Згідно умов кредитного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 150000 грн. зі сплатою 75% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Зазначав, що свої зобов`язання Банк перед позичальником виконав повністю, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 16 серпня 2022 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 13 квітня 2023 року становила 248778,81 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 13 квітня 2023 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 01 березня 2023 року Банк на адресу відповідача направляв вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, Банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 248778,81 грн. та 3731,69 грн. судового збору.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 248778,81 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що кредитний договір містить лише умови щодо тіла кредиту та процентів за користування тілом кредиту, проте строкові проценти за кредитним договором не є передбаченими.

Також звертає увагу на переписку між ним та банком, згідно якої Банк пропонував йому повне закриття кредитного договору при оплаті 180000 грн одним платежем. Вважає, що в такий спосіб між ним та Банком було досягнуто згоди щодо укладення нового договору за правилами ч.2 ст.638 ЦК України.

Зазначає про очікування з його сторони від Банку реквізитів для сплати суми в розмірі 180000 грн для повного закриття кредитного договору.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 03 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 12 січня 2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №Р31.00204.009309014.

Згідно умов кредитного договору, ОСОБА_1 отримав кредит на 60 місяців в розмірі 150000 грн. зі сплатою 75% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав повністю, що підтверджується меморіальними ордерами.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, ОСОБА_1 допустив перед Банком заборгованість станом на 01 березня 2023 року в розмірі 248778,81 грн, через, що Банком 01 березня 2023 на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згадана заборгованість в розмірі 248778,81 грн складається з:

146232,87 основний борг;

3667,92 грн прострочений борг;

74798,17 грн прострочені проценти;

24079,85 строкові проценти.

Згідно згаданої вимоги, АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних причин.

Відповідно до ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 статті ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З наданих банком розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку неналежним виконання умов кредитного договору та достроковою вимогою банку про повернення кредиту, в нього наявний борг за тілом кредиту в розмірі 149900,79 грн, який складається з основного боргу та простроченого боргу (146232,87+3667,92); та борг за процентами, які були нараховані за період з 12 січня 2022 року по 01 березня 2023 року в розмірі 98878,02 грн, який складається з прострочених процентів та строковими процентами (74798,17+24079,85).

Згідно підписаного ОСОБА_1 паспорта споживчого кредиту № Р31.00204.009309014 від 12 січня 2022 року, загальні витрати за кредитом 426547,78 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 576547,78 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 106,99272157.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 576547,78 грн могла бути такою, за умови здійснення ОСОБА_1 усіх платежів згідно погоджених з банком щомісячних платежів.

Судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено неправильність здійсненого банком розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Щодо переписки між Банком та ОСОБА_1 щодо можливості закриття кредитного договору, при оплаті 180000 грн одним платежем, колегія суддів звертає увагу на відсутність будь яких договірних відносин між сторонами з цього приводу, оскільки такий договір не було підписано і з приводу цього у сторін не виникло жодних прав та обов`язків.

За відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні підстави для стягнення з позивача в користь скаржника судових витрат по сплаті судового збору та витрат на право допомогу.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.