УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.

за участі секретаря Півоварової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 у справі № 953/20618/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором позики,-

Встановив:

01.02.2022 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором позики задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 25.11.2018 року у розмірі 264002,14 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 210612,00 грн., 3% річних у розмірі 18428,55 грн., індекс інфляції у розмірі 34961,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2640 грн. 02 коп.

26.10.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року у справі № 953/20618/21 за позовною заявою, у якій заявник просить:

1. Переглянути заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року у справі № 953/20618/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

2. Скасувати заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року у справі № 953/20618/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що судом не у повному обсязі встановлені обставини справи, позовні вимоги відносно неї не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що 23.12.2021 вона подала відзив на позовну заяву, однак зазначені у ньому обставини не були враховані судом при розгляді справи та винесенні рішення, у зв`язку з чим, на її думку, було порушено чинне цивільне процесуальне законодавство. На її думку, позовні вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачу було повернуто борг в розмірі 19 830,00 грн. шляхом переказу коштів з банківської картки її чоловіка ОСОБА_3 на банківську картку позивача ОСОБА_2 , оскільки у неї немає банківської картки, та позивачем без врахування суми повернених коштів нараховано 3% річних у гривні, а не в доларах. Також вважала такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат.

До заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 додала заяву про поновлення строку на перегляд заочного рішення, у якій вказує, що з заочним рішенням ознайомилася 13.10.2023 та заяву подала до суду 23.10.2023.

09.11.2023 до суду від позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення у справі №953/206181/21, у яких позивач просить заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, розгляд заяви провести без його участі, вказуючи, що заявником порушені вимоги ст.285 ЦПК України, оскільки не зазначені обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це. Також вказав, що твердження відповідача на те, що повернення позики за домовленістю з ним здійснювалося з банківської картки її чоловіка ОСОБА_3 не відповідає дійсності, так як ним на прохання ОСОБА_3 було окремо безвідсотково позичено кошти в загальному розмірі 21390,00 грн. Позика надавалась шляхом переказу коштів на його банківську картку, що підтверджується платіжними дорученнями від 27.12.2018, 01.03.2019 та 06.03.2019. В подальшому ОСОБА_3 повернення позичених коштів здійснювалось на його банківську картку і вказані кошти не мають жодного відношення до договору позики, укладеного з ОСОБА_1 . Окрім того, відсутність банківської картки у відповідача не є перешкодою здійснити погашення позики через термінал банку шляхом внесення коштів на його картковий рахунок.

Заявник про дату, час та місце судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила.

Позивач у поданих до суду Запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення просив заяву розглянути без його участі та відмовити у її задоволенні.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає можливим провести розгляд заяви про перегляд заочного рішення за їх відсутності.

Суд, вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дослідивши заяву відповідача ОСОБА_1 , матеріали справи, суд вважає, що клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки дійсно матеріали справи не містять даних щодо вручення відповідачу копії заочного рішення від 01.02.2022, з матеріалами справи відповідач ознайомилася лише 13.10.2023, тому є підстави вважати, що відповідач звернулася із заявою про перегляд заочного рішення у строк, передбачений ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 05.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором позики, та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім іншого, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи, а суду надати документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву з додатками ОСОБА_1 отримала 29.11.2021, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с.15).

23.12.2021 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення (а.с.19-30), та заява про слухання справи за її відсутності (а.с.44).

Таким чином, посилання відповідача на подання до суду Відзиву на позовну заяву, як то передбачено ст.178 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст.224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

За змістом вказаних норм наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так, при ухваленні заочного рішення у справі судом дотримано всіх вимог, необхідних для заочного розгляду справи: неявка відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача в судове засідання; згода позивача на заочний розгляд справи, про що є заява позивача.

Що стосується доводів відповідача по суті позовних вимог, суд їх відхиляє у зв`язку з тим, що відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надала доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 відсутні, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Згідно із ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 260-261, 284-288 ЦПК України, суд,-

постановив:

Строк подачі заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 - поновити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 у справі № 953/20618/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором позики, - відмовити.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Колесник С.А.