Справа № 297/2062/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/2062/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Берегівського районного суду від 9 серпня 2022 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., -

встановив:

Рішенням Берегівського районного суду від 25.11.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання рішення суду було задоволено, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за період з 05.05.2016 до 05.07.2021 у сумі 77762,90 грн та інфляційні втрати за період з травня 2016 року до травня 2021 року в сумі 255595,49 грн, а також стягнуто з відповідачки судовий збір у сумі 3333,60 грн в дохід держави.

Відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мензак Ю.Ю., оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване, просила рішення суду скасувати, застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20.06.2022 справу з апеляційного розгляду було знято та повернуто до Берегівського районного суду для усунення її недоліків та ухвалення відповідного процесуального рішення.

Додатковим рішенням Берегівського районного суду від 09.08.2022 заяву представника позивачки Білинець адвоката Саламахи Н.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на оплату послуг із надання правничої допомоги залишено без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 25.11.2021 задоволено частково, рішення суду змінено, мотивувальну частину рішення викладено в редакції постанови апеляційного суду, а резолютивну частину рішення по суті спору викладено в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання рішення суду задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , 160253,76 грн (сто шістдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні 76 коп.), із яких: три відсотки річних 45140,58 грн, інфляційні втрати 115113,18 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.».

В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 25.11.2021 залишено без задоволення.

За результатом розгляду справи змінено розподіл витрат із оплати судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді:

першої інстанції, стягнувши на користь держави з:

ОСОБА_1 1731,04 грн;

ОСОБА_2 1602,54 грн;

апеляційної інстанції, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2596,71 грн судового збору.

Відмовляючи додатковим рішенням від 09.08.2022 у стягненні витрат позивачки на оплату професійної правничої допомоги суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності такої вимоги, оскільки суду був наданий тільки акт приймання-передачі виконаних робіт від 25.11.2021, який не є достатнім доказом на підтвердження оплати витрат у сумі 15000,00 грн на правову допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Саламаха Н.В., оскаржила додаткове рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм процесуального права.

У скарзі зазначає, що суд першої інстанції відмовив у стягненні витрат позивачки на оплату професійної правничої допомоги на підставі норм КПК України, якою не регулюються процесуальні відносини в цивільній справі.

Крім того, право особи на отримання правової допомоги, на правовий захист є його конституційним правом, відшкодування витрат на оплату правової допомоги є одним із принципів цивільного судочинства, а стягнення відповідних сум на користь сторони в справі не пов`язується з фактичною оплатою, позаяк стягненню підлягають і кошти, що мають бути сплачені в майбутньому.

Тривале невиконання відповідачкою рішення суду про стягнення боргу та її дії з ухилення від виконання рішення потягли необхідність для позивачки користуватися правовою допомогою, яка й була надана на підставі відповідного договору.

Сторона просить скасувати додаткове рішення суду та стягнути на її користь із відповідачки витрати на оплату професійної правничої допомоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін суд приходить до такого.

У позовній заяві ОСОБА_1 визначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв1язку з розглядом справи, в розмірі 33000,00 грн, з яких витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції 15000,00 грн, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції 10000,00 грн, судом касаційної інстанції 8000,00 грн (а.с. 1-7).

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки ОСОБА_1 під час розгляду справи у Берегівському районному суді представляла адвокат Саламаха Надія Володимирівна на підставі виданих нею ордерів серії ВС № 1086756 від 06.07.2021 і серії ВС № 1106856 від 08.11.2021 на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 8, 9, 89).

Рішення у справі було судом першої інстанції ухвалене 25.11.2021, а 29.11.2021 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Саламаха Н.В. надіслала до Берегівського районного суду заяву про розподіл судових витрат із доданими до неї документами (а.с. 112-122).

Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.06.2021 № 029/06/21-ФО замовник ОСОБА_1 і адвокат Саламаха Н.В. визначили фіксований гонорар у 15000,00 грн за надання послуг, передбачених п.п. 1.1.1.-1.1.4. договору (підготовка позову, здійснення розрахунків, певних процесуальних документів на стадії розгляду справи судом першої інстанції) (п. 2.1.); здійснення фактичної оплати цих послуг сторони передбачили протягом 30 днів з дати набрання законної сили рішенням суду у справі (п. 2.3.) (а.с. 115-117).

Актом прийому-передачі наданої професійної правничої допомоги від 25.11.2021 сторони зафіксували факт надання професійної правничої допомоги, передбаченої п.п. 1.1.1.-1.1.4. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.06.2021 № 029/06/21-ФО (підготовка позовної заяви; здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат; підготовка заяви про звільнення від сплати судового збору; підготовка відповіді на відзив), визначили вартість цих послуг (15000,00 грн) і зафіксували, що акт є підставою для здійснення подальших розрахунків між сторонами у відповідності до умов договору (а.с. 118).

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ч. 3 п. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ЦПК України, зокрема:

ст. 133:

до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3);

ст. 137:

витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1);

за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 п. 1);

для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3);

розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4);

у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5);

обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6);

ст. 141:

судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1);

інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2);

при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч. 3);

розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8);

ст. 246:

якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для чого в судовому засіданні ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч.ч. 1, 3).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Питання про витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, вирішується судом як щодо витрат, які фактично сплачені, так і щодо витрат, які підлягають сплаті відповідною стороною.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (до прикладу, рішення у справі ««East/West Alliance Limited» проти України» (Case of East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23.01.2014, Заява N 19336/04, п. 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується і з позицією, до прикладу, Великої Палати Верховного Суду, сформульованою 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Отже, позивачка ОСОБА_1 має законне право на відшкодування витрат на оплату наданої їй професійної правничої допомоги, що її має здійснити відповідно до умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.06.2021 № 029/06/21-ФО. Позивачка виконала вимоги ст. 141 ч. 8, ст. 246 ч. 1 ЦПК України. Питання про співмірність заявлених до стягнення судових витрат наданим послугам, виконаним роботам відповідачкою ОСОБА_2 не ставилося, з наявних матеріалів порушення позивачкою відповідних правил, установлених ЦПК України, не вбачається. Обсяг і характер наданої правової допомоги відповідає обставинам справи та підтверджується її матеріалами. Беручи до уваги характер і тривалість спірних правовідносин, тривалість розгляду справи, обставини її руху, передбачені витрати позивачки на оплату професійної правничої допомоги (фіксований гонорар) за жодних умов не можна визнати неспівмірними характеру і складності справи, надмірними чи несправедливими.

Наданий стороною договір про правничу допомогу та акт виконаних робіт у сукупності достатньою мірою відображають обсяг, характер і вартість наданої професійної правничої допомоги. Суд першої інстанції помилково відхилив ці докази і, крім того, застосував при вирішенні процесуального питання норми ст.ст. 124, 539 КПК України, якими воно не регулюється.

Виходячи з наведеного, з урахуванням обставин пред`явлення позову, щодо його результату та руху справи, підстав для повної відмови в стягненні з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 зазначених витрат, які відповідають обставинам справи, вимогам щодо обґрунтованості, розумності, справедливості та підтверджуються доказами, суд першої інстанції не мав.

Поряд із цим, судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам позивачки і враховуючи, що ці вимоги задоволені на 48,07%, витрати на професійну правничу допомогу належить стягнути в сумі 7210,50 грн.

Відтак на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію позивачки слід задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції, який припустився помилки в застосовуванні норм процесуального права щодо стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги, скасувати, заяву позивачки про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги задовольнити частково, стягнути з відповідачки на її користь 7210,50 грн у рахунок оплати професійної правничої допомоги, а в іншій частині заяву про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, ст. 141 ч. 2 п. 3, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,

додаткове рішення Берегівського районного суду від 9 серпня 2022 року скасувати,

заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги задовольнити частково,

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , 7210,50 грн (сім тисяч двісті десять гривень 50 коп.) витрат у рахунок оплати професійної правничої допомоги.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 31 жовтня 2023 року.

Судді