КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова Н.А.
Єдиний унікальний номер справи № 381/1287/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2023 року позивач АТ «ОТП Банк»звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 2017 року між сторонами укладено Договір про споживчий кредит №, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток.

На підставі цього договору банк відкрив клієнту картковий рахунок та встановив кредитний ліміт, тобто, виконав свої зобов`язання за договором. У той же час, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

Відповідно до розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов договору, станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед банком становить 43 150,67 грн, що складається із заборгованості по тілу - 38 800,00 грн, заборгованості по відсотках - 4 350,67 грн.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідачки кредитну заборгованість у вказаному розмірі та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач АТ «ОТП Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не урахував наданих позивачем доказів на підтвердження отримання та користування відповідачкою кредитними коштами, зокрема, звіту-рахунку по кредитній карті.

Відповідачка правом на подання відзиву не скористалась.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41 550,67 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердженняфакту укладення кредитного договору між сторонами та отримання кредитної картки відповідачем, на умовах зазначених позивачем в позовній заяві.

Колегія суддів не погоджується із цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Із наданих позивачем доказів встановлено, що 29 грудня 2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № (надалі - кредитний договір) (а.с. 7).

Згідно з п.1.4 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Договором не пізніше 29 червня 2018 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірах зазначених в Графіку платежів (п.1.4.1.).

Розділом 2 даного договору закріплено порядок видачі та обслуговування кредитної картки.

Як зазначено у п. 2 кредитного договору, позичальник підтверджує факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщений на інтернет-сайті банку та на умовах, викладених у цьому розділі.

Згідно п. 2.1. кредитного договору, за умови прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває картковий рахунок у гривнях та випускає кредитну карту, відкриває відновлювану кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з виконанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

П. 2.4. та 2.5. кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитом, у т.ч. протягом пільгового періоду.

У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, що містить підпис відповідача, про її ознайомлення з умовами кредитування за розділом 1 кредитного договору, орієнтовним графіком повернення кредиту та графіком платежів (а.с. 8-11).

Також у матеріалах справи містяться належні документи на підтвердження виконання зобов`язань банком за розділом 1 кредитного договору (а.с. 19, 21-23).

У той же час, звертаючись до суду з даним позовом, банк просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по картковому рахунку за користування кредитними коштами.

У матеріалах справи міститься інформація про отримання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1 (а.с. 24).

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано звіт-рахунок за період 28 березня 2018 року по 04 січня 2023 року, у якому міститься інформація про користування вказаною кредитною карткою (а.с. 25-68).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не повністю виконувала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування кредитом.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № становить 43 150,67 грн, з яких: 38 800 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4 350,67 грн - заборгованість по відсотках.

На підтвердження існування та розміру заборгованості позивач, крім іншого, надав суду звіт-рахунок за період 28 березня 2018 року по 04 січня 2023 року від 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 за рахунком НОМЕР_2 із зазначенням основної картки НОМЕР_3 .

Крім цього, у наданому банком розрахунку заборгованості відображено весь рух коштів по рахунку відповідачки із зазначенням дати, типу операції, сум використаних коштів та нарахованих на них відсотків станом на 04 січня 2023 року. Інформація, відображена у розрахунку заборгованості відповідає даним із звіту-рахунку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 , станом на 04 січня 2023 року перед банком становить 43 150,67 грн, що складається із заборгованості по тілу - 38 800,00 грн, заборгованості по відсотках - 4 350,67 грн.

Так, 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №278/2177/15-ц, підтвердив раніше висловлену правову позицію щодоналежних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій с первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Апеляційний суд вважає, що наданий банком звіт-рахунок по рахунку ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом користування відповідачкою кредитними коштами та розміру її заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Крім цього, у зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідачку витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6710 (2684 + 4026) грн.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення у справі за позовом задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромпро стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 150,67 (сорок три тисячі сто п`ятдесят) гривень 67 копійок, з яких: 38 800 грн - тіло кредиту, 4 350,67 грн - заборгованість за відсотками, та судові витрати у розмірі 6710 (шість тисяч сімсот десять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 43;

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова