справа № 208/6138/23
№ провадження 2/208/1009/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Г., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 лютого 2023 року об 12.45 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на перехресті вулиці Аношкіна та проспекту Свободи ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мазда 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , нехтуючи правилами дорожнього руху та наражаючи на небезпеку учасників дорожнього руху, а також свою малолітню дитину, яка знаходилась в автомобілі відповідача, а саме не дотримуючи правил проїзду перехрестя регульованого сигналами світлофору, поїхав на заборонений сигнал світлофора, в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в якій сильно постраждав належний йому транспортний засіб - автомобіль марки «JAC j5», державний номер НОМЕР_2 .

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Мазда 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у НАСК «Оранта». 14 лютого 2023 року він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, від якої надійшла страхова виплата у сумі 55 331,37 грн. та у сумі 9 973,07 грн. та франшизу в сумі 2 500 грн.

11 квітня 2023 року до НАСК «Оранта» було наданий висновок № 9542 від 10 квітня 2023 року експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, проведеного незалежним судовим експертом Крутінь В.І., вартість якого складає 97 661,72 грн.

Вважає, що відповідач повинен виплатити залишок суми 29 857,28 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 29 857,28 грн. та завдану моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 наданий суду відзив на позов, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві посилався на те, що розмір завданої позивачу шкоди у сумі 29 857,28 грн. не перевищує страхової суми в сумі 160 000 грн. на одного потерпілого за шкоду завдану майну, згідно полісу № 213139156 у зв`язку з чим, він не несе відповідальності перед позивачем, оскільки застрахував свою відповідальність в ПАТ «НАСК «ОРАНТА»». Тобто за нього таку відповідальність несе вищезазначений страховик у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 29 857,28 грн. та завдану моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання заперечував щодо позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Надав суду відзив на позов.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем докази не підтверджують того, що він повинен відшкодовувати вказану шкоду.

Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2023 року об 12.45 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на перехресті вулиці Аношкіна та проспекту Свободи ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мазда 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , нехтуючи правилами дорожнього руху та наражаючи на небезпеку учасників дорожнього руху, а також свою малолітню дитину, яка знаходилась в автомобілі відповідача, а саме не дотримуючи правил проїзду перехрестя регульованого сигналами світлофору, поїхав на заборонений сигнал світлофора, в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в якій сильно постраждав належний йому транспортний засіб - автомобіль марки «JAC j5», державний номер НОМЕР_2 .

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Мазда 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у НАСК «Оранта».

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, від якої він отримав страхову виплату у сумі 55 331,37 грн. та у сумі 9 973,07 грн. та франшизу в сумі 2 500 грн.

11 квітня 2023 року до НАСК «Оранта» було наданий висновок № 9542 від 10 квітня 2023 року експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, проведеного незалежним судовим експертом Крутінь В.І., вартість якого складає 97 661,72 грн.

Постановою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення Цивільного Кодексу України.

Оцінка суду

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали відзиву, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач у своєму позові посилається на вимоги ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема частиною першою цієї статті визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені в статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Крім того, порядок та умови виплати страхового відшкодування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як встановлено судом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Мазда 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у НАСК «Оранта».

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, від якої він отримав страхову виплату у сумі 55 331,37 грн. та у сумі 9 973,07 грн. та франшизу в сумі 2 500 грн.

11 квітня 2023 року до НАСК «Оранта» було наданий висновок № 9542 від 10 квітня 2023 року експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, проведеного незалежним судовим експертом Крутінь В.І., вартість якого складає 97 661,72 грн.

Так, враховуючи, що страхова компанія виплатила потерпілому страхове відшкодування в межах та у спосіб визначений договором, то залишок суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 28 857,28 грн.

Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не надані будь-які докази того, що дійсно між сторонами був укладений правочин та були обумовлені умови правочину, а саме вартість послуг та строки, а також відсутні докази того, що відповідачами спричинена матеріальна шкода кримінальним правопорушенням.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (стаття 22 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахування викладеного суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди для відшкодування складає 2 500 грн., що відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру.

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання відповідача на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Судовий збір.

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та того, що позовні вимоги задоволені судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з урахуванням задоволеної суми матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 202, 203, 206, 526, 610, 611, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 76, 80, 81, 141, 263, 264, 265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- 29 857 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп. - суму у відшкодування матеріальної шкоди;

- 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. - суму у відшкодування моральної шкоди;

- 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. - суму судового збору.

Усього: 33 430 (тридцять три тисячі чотириста тридцять) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Похваліта С. М.