Справа № 944/4045/23
Провадження №2/944/1002/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позову зазначає, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року, який розірвано 26 липня 2011 року на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на даний час проживають разом з ним. Оскільки ОСОБА_2 на тривалий час залишає дитину та проживає за кордоном, чим самоусувається від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, просить визначити місце проживання малолітньої дочки з ним.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, оскільки проживає за кордоном та не має наміру повертатися в Україну.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівської районної державної адміністрації Львівської області не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників.

Оцінивши доводи позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову зважаючи на таке.

Суд встановив, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 липня 2011 року розірвано.

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21 червня 2010 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області, та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14 березня 2006 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області.

ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_5 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області № 1171/12-12 від 25 травня 2023 року.

ОСОБА_2 11 жовтня 2022 року отримала дозвіл на проживання в Республіці Туреччина терміном до 11 жовтня 2024 року, що підтверджується копією декларації про дозвіл на проживання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Болотнянському ЗЗСО І-ІІ з 2019 року, зарекомендувала се як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Має добрий загальний розвиток, лідерські завдатки, виконує обов`язки старости класу, бере активну участь у житті школи та класу. Батько приділяє належну увагу вихованню дочки, цікавиться її життям та навчанням у школі, постійно відвідує батьківські збори, що підтверджується характеристикою Болотнянського ЗЗСО І-ІІ.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного комісією Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що разом з ОСОБА_1 постійно проживають його неповнолітні діти ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , умови проживання сім`ї задовільні, відповідають інтересам дітей, діти навчаються, продуктами харчування, одягом забезпечені.

ОСОБА_1 працює за основним місцем роботи у ФОП ОСОБА_6 на посаді електромонтера з обслуговування з 06 липня 2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою № 16/05-1 від 16 травня 2023 року.

ОСОБА_1 за наркологічною допомогою не звертався, на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, що підтверджується довідками КП Перемишлянської ЦРЛ Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації.

Відповідно до ст. ст. 150-157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно зі ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

За змістом ст. 31 Цивільного кодексу України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Таким чином, проаналізувавши письмові докази надані до суду, враховуючи те, що дитина проживає з батьком, мати дитина перебуває за кордоном, вік дитини, той факт, що дитина залишиться в звичному для себе оточенні, не змінюватиме шкільний заклад, не припинятиме спілкування з однолітками, суд дійшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , що буде відповідати принципу найкращих інтересів дитини.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач позовні вимоги про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 визнає, про що подала відповідну письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням наведеного вище, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що слід визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією від 12 червня 2023 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнала, тому відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Зважаючи на наведене з ОСОБА_2 слід стягнути 536,80 гривень на користь ОСОБА_1 , що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, , адреса місцезнаходження: 81000, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Івана Франка, 8.

Суддя Д.Б. Поворозник