Дата документу 10.11.2023
Справа № 1511/5462/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса)

постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, згідно якої просить суд:

- скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України;

- зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти усі обмеження з усіх її банківських рахунків.

Заява обґрунтована тим, що Іллічівським місьмик судом Одеської області ухвалою від 19.11.2021 по цивільній справі №1511/5462/2021, провадження 6/1511/2012 обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань .

Заявник стверджує, що в межах цього провадження відділом ДВС накладено арешт на всі її рахунки, вона виконала свої зобов`язання у повному обсязі.

Заявника повідомлено у відділі ДВС, що зняти обтяження з рахунків неможливо, оскільки пройшло багато часу і рекомендовано звернутись до суду.

На підставі викладеного заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

Заявник ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд заяви без її участі, просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) надав до суду заяву про розгляд заяви без його участі, просить суд розгляд справи вирішити на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступним.

Відповідно до статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Судом встановлено, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2012 подання державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Павловської С.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено (а.с.22).

Відповідно до мотивуючої частини ухвали встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа №2-650 від 16.12.2010, виданого Южним міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.10.2023, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №91/Г-15494-9024 від 24.11.2021, в органах Державної прикордонної служби України перебувають на виконанні судові рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, а саме (а.с.2):

- ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2012 у цивільній справі №1511/5462/2012, 6/1511/2012 до виконання зобов`язань;

- ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 28.01.2016 у цивільній справі №501/47/16-ц до виконання зобов`язань.

Копією свідоцтва про народження підтверджується той факт, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона виїхала 21.03.2022 до Австрії, що підтверджується копіями квитків (а.с.18-19).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-ХІІ від 21 січня 1994 року.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відтак, враховуючи положення ст.33 Конституції України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, зокрема, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України.

Разом з тим, в частині вимог про зобов`язання Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) зняти усі обмеження з усіх її банківських рахунків, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття арешту з коштів боржника.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі №756/8815/20 на яку посилається заявник вказано про те, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином,не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

За приписами частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, відповідно до частини першої статті 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦК України).

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою в цій частині заявник не надав належних та допустимих доказів того, які його рахунки та в яких банківських установах заблоковано повністю та він не має можливості користуватись вказаними коштами.

Керуючись ст.ст.260-261, 441 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити частково.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що встановлене ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2012 по справі №1511/5462/2012, 6/1511/2012 - скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко