КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4319/23
Провадження № 2-о/488/129/23
Ухвала

Іменем України

"02" листопада 2023 р. м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Середнє профісійне технічне училище № 11 імені М.І. Сіпягіна м. Керчі, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України Серії НОМЕР_1 , виданий 1 відділом Керченського МУ ГУ МВС України в Криму 09.08.1996 року, правовстановлюючого документу - диплома серія НОМЕР_2 виданого 14 липня 1985 року про закінчення Середнього професійного технічного училища № 11 імені М.І. Сіпягіна м. Керчі.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху через наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У заяві про встановлення факту, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт (ч.1 ст. 318 ЦПК України).

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

У заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

В порушення ст. 318 ЦПК України (п.1ч.1), заявнику необхідно зазначити правову мету, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, крім того, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

Заявник в залежності від мети встановлення юридичного факту повинен визначити організацію чи установу (заінтересовану особу), в якій заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту, що має юридичне значення. Разом з тим, заявником у заяві не всі заінтересовані особи зазначені.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви (заяви) додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У заяві заявник просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Слід звернути увагу, що зазначені пільги осіб з відповідним статусом розповсюджуються на позовні вимоги, які витікають з цих конкретних випадків. Для прикладу, Законом учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у разі звернення до суду з позовом щодо незастосування пільг, визначених в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, якщо ця ж особа, яка має статус учасника бойових дій, звертається до суду з позовними вимогами, наприклад, про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, судовий збір має бути сплачений на загальних підставах, оскільки у даному випадку такий позов не пов`язаний з порушенням права саме учасника бойових дій, а виникає з сімейних відносин, або захисту права власності.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичних фактів, і дана заява не пов`язана з порушенням права саме як учасника бойових дій.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про сплату судового збору або підстави звільнення від сплати судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд враховує предмет та підстави позову; перевіряє чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19,постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №490/8128/17.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що заявлені вимоги заявника не пов`язані з його соціальним захистом як учасника бойових дій і правового захисту ветеранів війни, то він не звільняється від сплати судового збору за подання до суду даної заяви.

Таким чином, заявник повинен сплатити судовий збір за ставками, встановленими для справ окремого провадження (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 536,80 грн. ), та надати суду оригінал квитанції.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштівМиколаїв.ГУК/Корабел.р-н/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37992030
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0014481
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________( ПІБ чи назва установи, організації позивача), Корабельний районний суд м. Миколаєва (назва суду, де розглядається справа)

Крім того, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач (заявник) зобов`язаний додати до позовної заяви (заяви) доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи (заінтересованим особам) копій поданих до суду документів (ч.1 ст. 177 ЦПК).

Отже в заяві мають місце вказані вище недоліки, які позбавляють суд можливості призначити заяву до розгляду.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним дану заяву залишити без руху, невідкладно повідомити про це заявника та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання заявником ухвали про залишення заяви без руху у відповідності до положень ст. 185, 318 ЦПК України.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Середнє профісійне технічне училище № 11 імені М.І. Сіпягіна м. Керчі - залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки протягом п"яти днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева