Справа №760/1511/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі -Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:

-поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що придбано в період шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку поділу майна подружжя на частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 ;

-стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 листопада 1988 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що 18.11.1988 здійснено актовий запис №1313 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

Зазначає, що за час перебування у шлюбі ними спільно була придбана квартира згідно договору купівлі-продажу за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на ім`я відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.06.2008 року.

Після добровільного розірвання шлюбу з відповідачам було домовлено розділити квартиру порівну, але час йде, а відповідач відмовляється від добровільного переоформлення частини квартири. А тому, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя. Більше ніякого майна, придбаного в шлюбі у них немає.

З урахуванням викладеного вище, просить суд позов задовольнити.

21.01.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо відстрочення сплати судового збору - відмовлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

16.02.2022 року до суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

28.09.2022 до суду від представника ОСОБА_3 - адвоката Дяченко Ігоря Вікторовича надійшла заява-клопотання, відповідно до якої повідомляється, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу перебувало зведене виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №760/23527/18, виданого 02 грудня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 25 040,32 долари США заборгованості.

17.01.2022 року в межах вищевказаного зведеного виконавчого провадження було проведено електронний аукціон з реалізації майна (іпотеки), а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_4 та яка, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 червня 2008 оку належала на праві власності боржнику ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу електронних торгів від 17 січня 2022 року Державного підприємства «СЕТАМ», переможцем електронного аукціону визнано ОСОБА_3 , який своєчасно та в повному обсязі сплатив кошти за придбане майно.

25.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, на підставі свідоцтва №481 від 25.01.2022 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63050591, номер запису на право власності № 46343102, відповідно до якого проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 .

Крім того, звернув увагу суду на те, що на момент подання даної заяви-повідомлення власником вищевказаної квартири є ОСОБА_4 , на підставі укладеного 06 вересня 2022 року між нею та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрованого в реєстрі №28166.

Ухвалою суду від 22.03.2022 залучено до справи у якості третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відзив від відповідача подано не було.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 листопада 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що 18.11.1988 здійснено актовий запис №1313 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

Станом на день звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 04.04.2020 року серії НОМЕР_4 .

13 червня 2008 року, тобто у період шлюбу з позивачем відповідачем ОСОБА_2 було придбано майно, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.06.2008 року.

З інформації, наданої суду адвокатом Дяченко Ігорем Вікторовичем - в провадженні приватного виконавця виконавчого округу перебувало зведене виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №760/23527/18, виданого 02 грудня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 25 040,32 долари США заборгованості.

17.01.2022 року в межах вищевказаного зведеного виконавчого провадження було проведено електронний аукціон з реалізації майна (іпотеки), а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_4 та яка, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 червня 2008 оку належала на праві власності боржнику ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу електронних торгів від 17 січня 2022 року Державного підприємства «СЕТАМ», переможцем електронного аукціону визнано ОСОБА_3 , який своєчасно та в повному обсязі сплатив кошти за придбане майно.

25.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, на підставі свідоцтва №481 від 25.01.2022 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63050591, номер запису на право власності №46343102, відповідно до якого проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 .

Станом на 28.09.2022 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_4 , на підставі укладеного 06 вересня 2022 року між нею та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрованого в реєстрі №28166.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Як було встановлено судом вище, двокімнатна квартира АДРЕСА_4 була набута ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 .

При цьому, відсутність судового рішення про визнання спірної двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , свідчить про те, що на неї розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя, тобто позивача та відповідача.

Разом з цим, у суду відсутні підстави вважати, що таке майно належало виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільного майна, набутого подружжям у шлюбі, до суду не подані та під час судового розгляду не встановлені.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку, що двокімнатна квартира АДРЕСА_4 була набута ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , а тому дане майно належало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та на нього розповсюджується режим спільного майна подружжя.

Разом з тим, судом також встановлено, що 17.01.2022 ДП «Сетам» були проведенні електронні торги із продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , та відповідно до Протоколу проведення електронних торгів переможцем торгів було визнано ОСОБА_3 .

24.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. було складено та затверджено Акт про проведення електронних торгів у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_6, відповідно до якого переможцем торгів із реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , став ОСОБА_3 .

25.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, на підставі свідоцтва №481 від 25.01.2022 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63050591, номер запису на право власності № 46343102, відповідно до якого проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 .

Станом на 28.09.2022 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_4 , на підставі укладеного 06 вересня 2022 року між нею та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрованого в реєстрі №28166.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

ДП «СЕТАМ» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2015 року №1885/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» та Порядку реалізації арештованого майна є організатором електронних торгів та уповноважений відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів та торгів за фіксованою ціною, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку реалізації арештованого майна організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, тощо).

Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення торгів, реєстрації учасників, огляду майна.

Дата початку проведення електронних торгів призначається на наступний після закінчення зазначених строків день та відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему.

Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку реалізації арештованого майна взаємодія органів державної виконавчої служби та приватних виконавців з організатором щодо реалізації арештованого майна, у тому числі надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, здійснюється через особисті кабінети відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців в Системі. Надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, електронною поштою, поштовими відправленнями, доставка нарочним або кур`єрською службою доставки дозволяються виключно у разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу особистих кабінетів відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців більше ніж на 24 години, до відновлення їх працездатності.

Відомості про електронні торги, майно, яке виставляється на них, доступні всім особам та розміщені на веб-сайті електронних торгів; електронний ресурс, що є складовою частиною системи електронних торгів, на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюється реєстрація учасників, подання заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги. Веб-сайт функціонує у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Інтернет.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно з пунктом 4 розділу II Порядку реалізації арештованого майна перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор лише перевіряє повноту заповнення заявки.

Пунктом чотири розділу III Порядку реалізації арештованого майна визначено, що організатор проводить електронні торги (торги за фіксованою ціною), у тому числі повторні, відповідно до строків, визначених цим Порядком.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку реалізації арештованого майна після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом.

Відповідно до пункту 1 розділу X Порядку реалізації арештованого майна на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно.

Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, а у випадку придбання нерухомого майна документом, на підставі якого нотаріусом видається свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Отже, акт про проведення, який складений за результатами торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні статті 202 ЦК України.

Доказів того, що прилюдні торги, які були проведенні 17.01.2022 були визнанні недійсними чи оскарженні у встановленому законом порядку до суду не надано та матеріали справи їх не містять.

З урахуванням викладеного вище судом встановлено, що на час звернення до суду з даним позовом власником двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , була ОСОБА_4 , на підставі укладеного 06 вересня 2022 року між нею та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрованого в реєстрі №28166, про що свідчить витяг з реєстру нерухомості.

Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

В той же час, 17.01.2022 спірна квартира, яку просить суд поділити позивачка вибула із власності сторін подружжя, тобто позивачки та відповідача шляхом її реалізації на прилюдних торгах та на даний час на праві власності належить третій особі - ОСОБА_4 .

Таким чином, підсумовуючи зазначене вище, приймаючи до уваги приведені вище норми матеріального права та фактичні обставини справи, суд вважає, що оскільки 17.01.2022 спірну квартиру було реалізовано на прилюдних торгах на користь ОСОБА_3 , рішення суду про визнання вказаних прилюдних торгів недійсними суду не надано, як і не надано доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу цієї ж квартири від 06.09.2022, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для поділу майна подружжя у спосіб заявлений позивачкою.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та фактичні обставини справи, позивач не позбавлена права вимоги стягнення із відповідача відповідної грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

В той же час, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні судового рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет, підставу позову, способи захисту своїх прав, свобод та інтересів наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Суд звертає увагу на ту обставину, що після відчуження на електронних торгах спірної квартири, позивач до суду із заявами про зміну предмету або підстав позову, уточнення позовних вимог не зверталася.

Визначальною ознакою приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта, тобто приватноправовий спір обумовлений порушенням приватного (індивідуального) права, як правило, майнового, певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Натомість, статтею 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод закріплено право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Завданням суду є не лише суто захист прав і свобод людини, але такий захист, який би призвів до ефективного поновлення порушеного права не на шкоду правам і свободам інших суб`єктів права.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачі - ті обставини, на які вони посилалися як на заперечення проти позову.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову,як необґрунтованого.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 65, 66, 67, 69, 70, 71, 73 СК України, ст.ст. 368, 369 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 - 82, 89, 141, 178, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 274-279ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя О.М. Букіна