Справа № 453/1626/23
№ провадження 2/453/477/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2023 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -
26.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами (сарай літера «Б», убиральня літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Ж», навіс літера «З»), ворота (№1), огорожа (№2), колодязь (№3), хвіртка (№4), огорожа (№5), хвіртка (№6), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 28.09.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_3 , після смерті котрої відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшов, зокрема, спірний будинок.
Дане майно ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном з дня відкриття спадщини в розумінні статтей 548, 549 ЦК УРСР, які діяли на момент виникнення спадкових правовідносин.
Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за гр. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30.09.1988 року виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради № 257 від 15.09.1988 року, зареєстрованого в реєстровій книзі №1 за реєстровим №22. Проте оригінал даного свідоцтва було втрачено.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно тексту якого все своє майно заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла та не претендує на оформлення своїх спадкових прав.
24.07.2023 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.
На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивачка вважає, що наявні достатні законні підстави для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі.
Позивачка - ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо її представник - адвокат Комарницька М.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідачка - ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує, щодо задоволення таких.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає.
Врахуваши заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 жовтня 2003 року Підгородецькою сільською радою Стрийського району Львівської області відповідно до актового запису № 35.
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .
Даний будинок ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в розумінні статтей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР (діяв на момент смерті спадкодавця).
Згідно довідки старости сіл Підгородці, Сопіт, Урич В. Андрейків № 212 від 19.07.2023 року, ОСОБА_4 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з таким за даною адресою була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина.
26 березня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області Богенчук В.С. за реєстровим № 32, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належний їй на праві особистої власності житловий будинок, город і все своє майно, що знаходиться в с. Підгородці Сколівського району Львівської області, заповіла своїй дочці ОСОБА_2 та внучці ОСОБА_1 , порівну, в рівних частках.
Даний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіту/спадкові договори), сформованою 24.07.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за № 73306009.
Згідно довідки старости сіл Підгородці, Сопіт, Урич В. Андрейків № 211 від 19.07.2023 року, ОСОБА_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як встановлено, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , окрім позивачки, є ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк, як спадкоємець за заповітом, із заявою про прийняття спадщини не зверталася, відтак вважається такою, що не прийняла спадщину.
В матеріалах спадкової справи наявна нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 від 24.07.2023 року, в якій така зазначає, що у встановлений законом строк вона, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а також що не заперечує і в майбутньому не буде заперечувати прийняттю спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину онуці померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також ОСОБА_2 зазначає у заяві, що відмовляється від права на прийняття належної їй спадщини за заповітом на користь онуки померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
24 липня 2023 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 .
На підставі вказаної заяви державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. 24.07.2023 року було заведено спадкову справу № 152/23, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі, сформованим 24.07.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 73306170.
Згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 453/01-16 від 15.09.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 31.07.2023 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, а також довідки №1834 від 11.09.2023 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), позначеного у технічному паспорті літерою «А-1», збудованого у 1928 році, становить 67,8 кв. м., з них житлова площа - 44,0 кв. м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б», убиральня літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Ж», навіс літера «З», ворота (№1), огорожа (№2), колодязь (№3), хвіртка (№4), огорожа (№5), хвіртка (№6), Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 213 112 грн.
Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ, право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за гр. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30.09.1988 року виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів, згідно рішення виконкому Сколівської районної Ради народних депутатів № 257 від 15.09.1988 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером № 22.
Судом з`ясовано, що житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ) належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.1988 року, виданого Сколівською районною Радою народних депутатів. Однак оригінал вказаного свідоцтва було втрачено. Про втрату вказаного правовстановлюючого документу свідчить оголошення у ЗМІ, а саме у газеті «Бойківська думка» про те, що втрачене свідоцтво про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ) видане на ім`я ОСОБА_4 30.09.1988 року виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради № 257 від 15.09.1988 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером № 22, вважати недійсним.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою у позовній заяві є достовірними, не викликають сумніву та дають підстави стверджувати, що ОСОБА_4 за життя належав на праві приватної власності житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), який після його смерті був успадкований його дружиною ОСОБА_3 , а відтак позивачка набула право на цей будинок, як на спадкове майно після смерті бабусі ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами (сарай літера «Б», убиральня літера «Г», сарай літера «Д», сарай літера «Ж», навіс літера «З»), ворота (№1), огорожа (№2), колодязь (№3), хвіртка (№4), огорожа (№5), хвіртка (№6), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя