Справа № 368/1656/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В. І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кагарлику заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю « Довіра та Гарантія», боржник: ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчих листах у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою та просив замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на правонаступника - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 Код ЄДР: 42649746) у виконавчих листах виданих на виконання рішення у справі № 368/1656/15-ц.

Мотивували заяву тим, що 17.09.2018 року Кагарлицький районний суд Київської області постановив ухвалу по справі № 368/1656/15-ц (за позовом до гр. ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 379-015/07Р від 20.09.2007 р.), якою замінив стягувача на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

14.04.2022 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС, відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу №1404ДФВ. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 379-015/07Р від 20.09.2007 року.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 442 ЦПК України зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно п. 1,2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих праву у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, питання, порушене в даній заяві було висвітлено при розгляді справ Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Неодноразово даним судом зазначались наступні обставини:

«Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Аналогічне положення міститься і в ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного суду України від 20.11.2013 у справі №6-122цс13.

Виконання судового рішення завершує процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законом України.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувана відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заявника просив розглядати заяву за його відсутності.

Заінтересовані особи в засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено наступне.

14.04.2022 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС, був укладений Договір факторингу №1404ДФВ. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 379-015/07Р від 20.09.2007 року в якому боржником зазначено ОСОБА_1 на загальну суму 330757, 98 грн. з яких 254620,54 грн. заборгованості по тілу кредиту і 76137,44 грн. заборгованості по нарахованим відсотках.

Заявником не доведено, що 28 жовтня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області ухвалено рішення № 368/1656/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 379-015/07Р від 20.09.2007р. в розмірі 9 662 дол. США - сума кредиту; 3 430 дол. США 12 центів - проценти за користування кредитом; 137 447,52 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 41 339,76 н. - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту та судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп. Також заявником не доведено, що 31.05.2017 року між Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 379-015/07Р від 10.09.2007р. укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». На підтвердження вказаних обставин заявник посилався, що 17.09.2018 року Кагарлицький районний суд Київської області постановив ухвалу по справі № 368/1656/15-ц (за позовом до гр. ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 379-015/07Р від 20.09.2007 р.), якою замінив стягувача на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», але надав суду фотокопію ухвали яка не містить даних про боржника та копія не посвідчена у встановленому законодавством порядку, а тому не є належним і допустимим доказом.

Згідно акту Кагарлицького районного суду Київської області від 20.04.2023 року №4 цивільну справу № 368/1656/15-ц знищено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1У), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що «питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу».

Таким чином, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження.

Заявник не довів, що було рішення суду яке набрало законної сили, що на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» було видано виконавчі листи. Не довів що не закінчився строк пред`явлення до виконання виконавчих листів якщо такі наявні у заявника. З обгрунтувань заяви, що 28 жовтня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області ухвалено рішення № 368/1656/15-ц про стягнення та положень ст.22 ЗУ « Про виконавче провадження» на час вказаного рішення і положень ст.12 ЗУ « Про виконавче провадження» в новій редакції про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів становить 3 роки вбачається, що станом на 1.01.2019 року закічився строк пред`явлення виконавчих листів до виконання і завершилась стадія виконавчого провадження.

Відповідно до ст.15 ч. 5 ЗУ « Про виконавче провадження» , у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відмовити у заміні стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на правонаступника - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення у справі № 368/1656/15-ц.

Керуючись ст.512,514 ЦК України, ст.55,442 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви відмовити повністю.

Апеляційну скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.11.2023 року.

Суддя: В.І. Кириченко