Справа № 2-227/09
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталія Володимирівна, Акціонерне товариство "Універсал Банк", про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. В обгрунтування скарги зазначає, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному перебували виконавчі провадження № 16411853 та № 39268499 з примусового виконання виконавчого листа №2-227/09, виданого 18 листопада 2009 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, про стягнення солідорно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ "Універсал Банк" грошових коштів у розмірі 19448 грн. 40 коп. та 224 грн. 48 коп. судових витрат. Постановами державного виконавця від 17 грудня 2009 року та 13 серпня 2013 року було накладено арешт на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 11 жовтня 2011 року та 29 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 16411853 та №39268499 на підставі п.2 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження». Однак, при поверненні виконавчого документа по вказаних виконавчих провадженнях державним виконацем не було вжито заходів щодо зняття арешту з належного боржнику майна. На даний час вказані виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників інформація щодо ОСОБА_1 як боржника відсутня. З метою відновлення своїх порушених прав та інтересів у березні 2023 року вона звернулася з заявою на ім`я начальника Відділу ДВС у м.Рівному Західного МУ МЮ з проханням зняти арешти, накладені на все належне їй майно в рамках виконавчих проваджень № 16411853 та № 39268499. Однак листом від 22 травня 2023 року їй було відмовлено у знятті арешту в зв`язку з тим, що виконавчі провадження № 16411853 та № 39268499 завершені на підставі п.2 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження», а виконавче провадження № 16415003 завершене на підставі п.5 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість зняття арешту з майна боржника.

Вважає рішення начальника Відділу ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. щодо відмови у скасуванні арешту неправомірним, оскільки строк для повторного пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 2-227/09 від 18.11.2009, виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області, про стягнення солідорно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ "Універсал Банк" грошових коштів у розмірі 19448 грн. 40 коп. та 224 грн. 48 коп. судових витрат сплив у грудні 2015 року, тобто 7,5 років тому. За вказаних обставин відсутня необхідність у застосуванні арешту.

Просить визнати протиправною бездіяльність начальника Відділу ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. щодо незняття арешту та просить зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений в межах виконавчого провадження № 39268499 (номер запису обтяження 2099185 від 13 серпня 2013 року) та виконавчого провадження № 16411853 (реєстраційний номер обтяження 9378565 від 24 грудня 2009 року).

04 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення вимог. З урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5422/11, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність начальника Відділу ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. щодо незняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови від 17 грудня 2009 року за №б/н (реєстраційний номер обтяження 9378565, зареєстроване 24 грудня 2009 року) та постанови від 13 серпня 2013 року за № 39268499 (номер запису обтяження 2099185, зареєстроване 13 серпня 2013 року). Також просить зобов`язати посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти вказаний арешт.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Польова Е.М. подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності та без участі скаржника.

Від начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі представника відділу ДВС.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволенняз наступних підстав.

Згідно листа начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 травня 2023 року, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному перебували виконавчі провадження № 16411853, №16415003 та № 39268499 з примусового виконання виконавчого листа №2-227/09, виданого 18 листопада 2009 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ "Універсал Банк" грошових коштів у розмірі 19448 грн. 40 коп. та 224 грн. 48 коп. судових витрат.

У рамках цих виконавчих проваджень для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем 17 грудня 2009 року за № б/н та 13 серпня 2013 року за № 39268499 винесені постанови про арешт належного ОСОБА_1 майна та оголошення заборони на його відчуження.

11 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №16411853 на підставі п.2 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження».

Також, 11 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №16415003 на підставі п.5 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження».

29 грудня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №39268499 на підставі п.2 ч.1 ст.47Закону України «Про виконавче провадження».

У листі начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 40732 від 14 лютого 2023 року зазначено, що станом на 14 лютого 2023 року виконавчі провадження, боржником по яких є ОСОБА_1 , відсутні. Виконавчі провадження, які завершені в 2011 та 2014 роках, знищені в зв`язку із закінченням строку зберігання, тому відділ не має можливості надати копії постанов про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 17 грудня 2009 року та № серпня 2013 року.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закону № 606-XIV) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Відповідно до статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б настати правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV.

Чинна на дату винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, спір у справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчих провадженнях №16411853, №16415003 та №39268499 на стадії їх завершення під час повернення виконавчих документів стягувачу у 2011 та у 2014 роках.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву боржника ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року про зняття арешту з майна у зв`язку з тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 , а строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-227/08, виданого 18 листопада 2009 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, закінчився, посадовими особами Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного МУ МЮ не знято арешт з майна ОСОБА_1 .

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У цій правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 16411853, № 16415003 та №39268499, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з її майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після повернення його стягувачу та відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо заявника.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився, на виконанні у державній виконавчій службі відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а арешт на майно боржника у виконавчих провадженнях діє з 2009 року, за обставинами цієї справи наявні підстави для зобов`язання посадових осіб виконавчої служби зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 у межах виконавчих проваджень №16411853, № 16415003 та №39268499, оскільки надалі у застосуванні арешту відсутня необхідність.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5422/11 (провадження № 61-1437св22).

З огляду на викладене скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.450 - 453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталія Володимирівна, Акціонерне товариство "Універсал Банк", про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт зі всього майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови від 17 грудня 2009 року за № б/н (реєстраційний номер обтяження 9378565 від 24 грудня 2009 року) та постанови від 13 серпня 2013 року за № 39268499 (номер запису про обтяження 2099185 від 13 серпня 2013 року).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя