Справа № 307/4024/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 307/4024/18

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у здійсненні права власності на землю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Тячівського районного суду від 10 червня 2022 року, повний текст якого складено 17 червня 2022 року, головуючий суддя Гримут В.І., -

встановив:

31.12.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діяв адвокат Рішко Павло Михайлович, звернулися до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області мотивуючи таким.

Позивачі є власниками земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлових будинків, розташованих по АДРЕСА_1 :

ОСОБА_1 з 2008 року земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0033 площею 0,15 га по АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 з 2015 року земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0165 площею 0,1165 га по АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 з 2015 року земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0249 площею 0,1183 га по АДРЕСА_4 .

На підставі належних дозвільних документів позивачі здійснюють на своїх земельних ділянках будівництво житлових

АДРЕСА_1 , яка веде до земельних ділянок позивачів, передбачена генеральним планом села, однак, частина під`їзної дороги до земельних ділянок позивачів ( АДРЕСА_1 ) включена до складу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0070 площею 0,25 га, що належала відповідачу ОСОБА_4 .

Крім того, частина вулиці загороджена відповідачем ОСОБА_4 (встановлений металевий паркан), чим закрито проїзд дорогою та створено перешкоди позивачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у доступі до їхніх земельних ділянок.

ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070 внаслідок прийняття Нижньоапшанською сільською радою Тячівського району рішень на 30 сесії 6 скликання від 02.10.2014 № 2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та на 32 сесії 6 скликання цієї ради від 16.12.2014 № 5 про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0070 площею 0,25 га в урочищі «Думбрава» б/н в с. Нижня Апша для будівництва і обслуговування житлового будинку.

У Державному земельному кадастрі земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0070 була зареєстрована 24.11.2014 Управлінням Держземагентства в Тячівському районі Закарпатської області.

Відповідач ОСОБА_4 набув у власність указану земельну ділянку з порушенням вимог закону, які забороняють надання у приватну власність ділянок із земель житлової та громадської забудови, на яких у населеному пункті відповідно до його планування розміщені дороги, вулиці, проїзди (зокрема, ст.ст. 38, 39, ст. 83 ч. 4 п. «а» ЗК України, ст.ст. 5, 13, 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 10 Закону України «Про планування і забудову територій»). Земельна ділянка, що була надана відповідачу, не враховує параметрів вуличної мережі, ширини проїздів, облаштування тупикових проїздів, передбачених п.п. 3.11., 3.22. ДБН 360-92.

Цим законодавством установлено, що вулиці, проїзди належать до земель загального користування і повинні використовуватися за призначенням відповідно до містобудівної документації.

Порушення вимог закону, надання відповідачу ОСОБА_4 частини АДРЕСА_1 у власність і створення цим перешкод позивачам у здійсненні права власності на нерухоме майно встановлені актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.06.2018 № 388-ДК/337/АП/09/01/-18, складеним державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Реєстрація в Державному земельному кадастрі наданої в такий спосіб у власність земельної ділянки незаконна та підлягає скасуванню, кадастровий номер скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, що випливає з положень ст.ст. 16, 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17.10.2012 № 1051, з інших норм законодавства.

09.04.2015 ОСОБА_4 продав земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070 ОСОБА_5 .

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 15, 16, 21, 203, 215, 216, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 90, 91, 152, 155 ЗК України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на інші норми законодавства щодо захисту порушеного права власності, в тому числі, шляхом скасування рішень органів місцевого самоврядування, шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання недійсним правочину, яким порушується право власності, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просили:

визнати незаконним і скасувати рішення 32 сесії 6 скликання Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району від 16.12.2014 № 5 у частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :03:003:0070, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку;

скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :03:003:0070, розташованої по АДРЕСА_5 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. за реєстровим № 3636,;

скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :03:003:0070, розташовану по АДРЕСА_5 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, за ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_6 демонтувати огорожу (металевий паркан), встановлену на території вулиці Керпініщ у селі Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :03:003:0070.

Судові витрати позивачі просили покласти на відповідачів Нижньоапшанську сільську раду Тячівського району, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Тячівського районного суду від 02.09.2021, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі Солотвинську селищну раду Тячівського району Закарпатської області як правонаступника Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Рішенням Тячівського районного суду від 10.06.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, оскільки генеральний план села Нижня Апша був затверджений пізніше від часу, коли земельна ділянка була надана у власність відповідачу ОСОБА_4 , тому саме генеральний план населеного пункту накладається на приватну земельну ділянку, а не навпаки, а питання про викуп у ОСОБА_4 частини його земельної ділянки не вирішувалося. Позивачі не надали суду доказів наявності генерального плану на частину села, в якій розташовані земельні ділянки сторін, до жовтня 2014 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 оскаржили рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На обґрунтування скарги посилаються загалом на ті самі доводи, якими мотивувався позов. Окрім цього, зазначають таке.

Позивачі надали суду необхідні та достатні для задоволення їхніх вимог докази, зокрема, будівельні паспорти, виготовлені на підставі чинної містобудівної документації, в яких зафіксоване планування території в місці розташування їхніх майбутніх будинків, в тому числі, дорога загального користування АДРЕСА_1 . За цією документацією та відповідно до відомостей, наданих Сектором містобудування та архітектури Тячівської РДА, ширина вулиці Керпініщ (проїзду) становить 8 метрів.

Суд не врахував цих фактичних обставин і вимог законодавства, а також приєднавши більш пізню документацію генерального плану села Нижня Апша не з`ясовував питання про таку документацію по АДРЕСА_1 , що існувала до жовтня 2014 року.

Просять скасувати рішення суду та задовольнити позов.

У спільному відзиві на апеляцію відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вказують на її необґрунтованість, просять залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначають, зокрема, що цивільні (земельні) права позивачів не порушені, вони мають безперешкодний доступ до своїх земельних ділянок, а вимоги, що ними заявлені, поза тим, що безпідставні, не призвели б до поновлення їхніх прав у разі, коли б права були порушені і позов був би задоволений. Крім того, позов щодо створення позивачам перешкод у здійсненні права власності не був доведений по суті.

ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у своєму відзиві на апеляцію позивачів виходить із того, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові, позаяк, зокрема, підстави для позбавлення відповідачки ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку не були встановлені та доведені. Крім того, позивачі обрали неналежний спосіб захисту права, оскільки акт органу місцевого самоврядування ненормативного характеру вичерпує свою дію шляхом його виконання, скасування такого акту не призводить до захисту права.

Заслухавши доповідь судді, відхиливши як необґрунтоване повторне клопотання представника позивачів адвоката Рішка П.М. про відкладення апеляційного розгляду справи, врахувавши, що позиції всіх учасників процесу відомі, неодноразово викладені письмово, вони на свій розсуд реалізували своє право на подання доказів, явка учасників процесу до апеляційного суду не визнавалася обов`язковою, а їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав і на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також не приймаються докази, які не були подані до суду першої інстанції, якщо не буде доведено неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від сторони (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 4, 6 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 3, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів), ст. 2 ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 11, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 5 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-81 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

сторони на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача та обов`язок такого конкретного відповідача відповідати за пред`явленим до нього позовом, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси за загальним правилом у спосіб, визначений законом або договором.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів; кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно;

участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (ст. 50 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача (позивачів), результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача (позивачів). Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача (позивачів) вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача (відповідачів) на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються, ані щодо позивача, який вимогу пред`явив, ані щодо відповідача, який повинен відповідати саме за зверненою до нього вимогою.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі конкретного позивача (позивачів) відповідає обов`язок конкретного належного відповідача (відповідачів) усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Пред`являючи позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виходили з того, що:

вони є власниками земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлових будинків, розташованих по АДРЕСА_1 за адресами, відповідно: АДРЕСА_2 (земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,15 га з кадастровим номером :03:003:0033); АДРЕСА_3 (земельна ділянка ОСОБА_2 площею 0,1165 га з кадастровим номером :03:003:0165); АДРЕСА_4 (земельна ділянка ОСОБА_3 площею 0,1183 га з кадастровим номером :04:006:0249);

однак, на підставі рішень Нижньоапшанської сільської ради від 02.10.2014 № 2 і від 16.12.2014 № 5 ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :03:003:0070, яка була надана неправомірно, позаяк до неї була включена частина під`їзної дороги до ділянок позивачів АДРЕСА_6 ;

крім того, ОСОБА_4 загородив частину вулиці (встановив металевий паркан);

внаслідок цього закрито проїзд дорогою та створено перешкоди відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у доступі до їхніх земельних ділянок;

09.04.2015 ОСОБА_4 продав свою земельну ділянку ОСОБА_5 .

Наявними в справі документами і матеріалами фіксуються такі факти і обставини.

08.08.2008 на ім`я ОСОБА_1 Тячівською РДА був виданий Державний акт серії ЯЕ № 452005 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03:003:0033, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану, як зазначено в державному акті, в АДРЕСА_1 » (а.с. 9 т. 1). На ім`я ОСОБА_1 видані у 2008 році дозвільні та технічні документи на будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці (а.с. 10-14 т. 1).

09.11.2015 Реєстраційна служба Тячівського райуправління юстиції видала на ім`я ОСОБА_2 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 47240656) на земельну ділянку площею 0,1165 га з кадастровим номером :03:003:0165, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану, як зазначено в свідоцтві, в АДРЕСА_1 » (а.с. 15 т. 1). Право власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку зареєстровано 09.11.2015 (а.с. 16 т. 1). На ім`я ОСОБА_2 і ОСОБА_7 роком «199_» виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по « АДРЕСА_3 » (а.с. 19-20 т. 1).

09.11.2015 Реєстраційна служба Тячівського райуправління юстиції видала на ім`я ОСОБА_3 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 47223591) на земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :04:006:0249, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану, як зазначено в свідоцтві, в АДРЕСА_1 » (а.с. 21 т. 1). Право власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку зареєстровано 09.11.2015 (а.с. 22 т. 1). На ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_8 01.05.1994 виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по « АДРЕСА_4 » (а.с. 25-26 т. 1).

Рішенням 30 сесії 6 скликання Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району 02.10.2014 № 2 був наданий ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по АДРЕСА_5 (а.с. 31-32, 51 т. 1).

У листопаді 2014 року ТОВ «Софія-Проект» виготовило на ім`я ОСОБА_4 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-63 т. 1).

Відповідно до довідки Управління Держземагентства у Тячівському районі Закарпатської області про правовий статус земельної ділянки від 13.11.2014 № 1885, висновку цього Управління від 13.11.2014 № 1889 земельна ділянка, що надається ОСОБА_4 , належить до земель житлової та громадської забудови, будь-які обмеження чи сервітути щодо неї не встановлені (а.с. 47, 48 т. 1).

Висновком Відділу містобудування та архітектури Тячівської райдержадміністрації Закарпатської області від 12.11.2014 № 01-17.1/2062 стверджується, що згідно генерального плану с. Нижня Апша земельна ділянка розміщена в кварталі житлово-громадської забудови, на ділянці відсутні обмеження щодо інженерних мереж і червоних ліній (а.с. 50 т. 1).

Згідно з Витягом із Державного земельного кадастру від 24.11.2014 № НВ-014 земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером :03:003:0070, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована в Державному земельному кадастрі 24.11.2014 за цільовим призначенням: 02.01.; за категорією земель: землі житлової та громадської забудови; за видом використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані (а.с. 17-18 т. 2).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. за реєстровим № 3636, ОСОБА_4 продав земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :03:003:0070, право власності на яку було зареєстровано 20.02.2015, ОСОБА_5 (а.с. 15 т. 2). Право власності ОСОБА_5 на цю земельну ділянку зареєстровано 09.04.2015, запис про реєстрацію права власності 9339043 (а.с. 70, 164 т. 1, а.с. 14 т. 2).

32 сесія 6 скликання Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району 16.12.2014 прийняла рішення № 20 «Про розробку генерального плану сіл Нижня Апша та Подішор Нижньоапшанської сільської ради» (а.с. 112 т. 2).

11.05.2016 КПП «Тячів-Проект» передало Виконкому Нижньоапшанської сільської ради Генеральний план села Нижня Апша (а.с. 116 т. 2).

На Генеральному плані села Нижня Апша відображені розташування та конфігурація вулиці, як зазначено на викопіюванні з плану, « ОСОБА_9 », а також розташування земельних ділянок ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:003:0033), ОСОБА_2 (кадастровий номер :03:003:0165), ОСОБА_3 (кадастровий номер :04:006:0249) і ОСОБА_4 (у подальшому ділянки ОСОБА_5 (кадастровий номер :03:003:0070)).

З Генерального плану села Нижня Апша за 2016 рік, з кадастрових планів земельних ділянок із кадастровими номерами :03:003:0070, :03:003:0165, :04:006:0249, з експлікації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0033 (а.с. 9, 14, 17, 23, 57 т. 1, а.с. 19, 116 т. 2), з інших матеріалів справи вбачається, зокрема, що:

АДРЕСА_6 має розгалуження щонайменше на дві частини (два паралельні проїзди);

земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0070 ( ОСОБА_4 ОСОБА_5 ) знаходиться в кінці умовно першого проїзду АДРЕСА_1 і межує з цим проїздом по лінії Е-Є;

земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0033 ( ОСОБА_1 ) розташована по АДРЕСА_1 (в напрямку руху від розгалуження до кінця вулиці) безпосередньо перед ділянкою з кадастровим номером :03:003:0070 ( ОСОБА_4 ОСОБА_5 ), межує з нею (лінії Г-А і Є-Ж відповідних ділянок) та має вільний доступ до проїзду вулиці (лінія А-Б), на якому вона розташована;

земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0165 ( ОСОБА_2 ) і :04:006:0249 ( ОСОБА_3 ) межують між собою по лініях, відповідно, Б-В і Г-А, розташовані на іншому проїзді АДРЕСА_1 , аніж ділянки з кадастровими номерами :03:003:0070 ( ОСОБА_4 ОСОБА_5 ) і :03:003:0033 ( ОСОБА_1 ) (паралельний проїзд цієї вулиці) та мають вільний доступ до проїзду АДРЕСА_1 (відповідно, лінії В-Г і В-Г), на якому вони розташовані, водночас по лініях А-Б цих земельних ділянок позначена межа із землями загального користування (проїзд) без зазначення назви вулиці.

15.06.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Рахівському, Тячівському районі Закарпатської області провідним спеціалістом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області Малько І.В. складено акт № 388-ДК/337/АП/09/01/-18, у якому зазначено, зокрема, таке:

частина дороги загального користування ( АДРЕСА_6 , що веде до земельних ділянок гр-н ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 включена до складу земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровими номерами :03:003:0070, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

згідно проекту землеустрою обмежень чи сервітутів при відведенні земельної ділянки ОСОБА_4 не встановлено, відведення ділянки погоджено всіма відповідними службами;

при виїзді на місцевість встановлено, що земельна ділянка проходить по частині АДРЕСА_1 тим самим перешкоджаючи доступу до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

Нижньоапшанською сільською радою надано у приватну власність земельну ділянку, частина якої проходить по вулиці (дорозі) загального користування;

погодження органами Держземагентства та містобудування і архітектури проекту відведення земельної ділянки є порушенням вимог містобудівного законодавства (ст. 2 ч. 3 п. 8 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», ст. 83 ч. 4 п. «а» ЗК України) (а.с. 65-68 т. 1).

У цьому акті вказано, що до нього додається план-схема земельної ділянки, проте, така у справі відсутня, частина дороги загального користування (вулиці), про яку йдеться, не визначена і не зафіксована (розташування, площа, конфігурація). В акті також зазначено про додання фотоматеріалів, проте, не вказано, яких саме, в якій кількості тощо. У справі після акта підшиті ксерокопії з чотирьох світлин, на яких зображені будівлі, паркани, ворота (а.с. 71-74 т. 1), проте, будь-які ідентифікуючі дані (час, місце, об`єкти зйомки, характеристики, інші дані) відсутні.

Рішенням 26 сесії 7 скликання Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району від 20.09.2019 № 7 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» ОСОБА_5 був наданий дозвіл на розроблення детального плану території щодо частини АДРЕСА_1 в місці розташування її земельної ділянки (а.с. 13 т. 2).

На виконання цього рішення КПП «Тячів-Проект» виготовило Детальний план території АДРЕСА_1 (а.с. 1-26 т. 2), змісту якого відповідають наведені вище обставини розташування земельних ділянок ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:003:0033), ОСОБА_2 (кадастровий номер :03:003:0165), ОСОБА_3 (кадастровий номер :04:006:0249) і ОСОБА_4 ОСОБА_5 (кадастровий номер :03:003:0070)), що фіксувалися в Генеральному плані села, документах щодо відповідних земельних ділянок. Із графічних матеріалів детального плану території у співставленні з іншими документами також убачається, що межа земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по лініях А-Б фактично є межею із земельною ділянкою ОСОБА_4 ОСОБА_5 (а.с. 24-26 т. 2 та ін.).

На запит представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвоката Рішка П.М. Виконком Нижньоапшанської сільської ради листом від 08.12.2017 № 461 повідомив, що: будь-які заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з приводу надання ОСОБА_4 земельної ділянки у Виконкомі не зареєстровані; на місці розташування земельної двлянки ОСОБА_4 встановив огорожу; одночасно: що до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 доступ автомобільним транспортом неможливий і що до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 наявна можливість іншого під`їзду автомобільним транспортом (а.с. 27 т. 1).

На запит представника відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 адвоката Решетаря В.В. Відділ містобудування та архітектури Тячівської РДА листом від 23.05.2019 № 01-16/11 повідомив, що Генеральним планом, поєднаним із детальним планом території села Нижня Апша, затвердженим 8 сесією 7 скликання Нижньоапшанської сільської ради № 2 від 18.08.2016 (діючий) передбачено вільний доступ до земельних ділянок ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:003:0033), ОСОБА_2 (кадастровий номер :03:003:0165), ОСОБА_3 (помилково вказаний кадастровий номер :03:003:0070) (а.с. 162 т. 1).

Будь-яких доказів щодо лінійних параметрів частини дороги загального користування АДРЕСА_1 (точне розташування, координати, площа, конфігурація, межі), яка відповідно до позиції позивачів була надана у власність ОСОБА_4 , щодо дійсної відсутності доступу земельних ділянок позивачів до вулиці, конкретних перешкод, які їм вчинені у володінні земельними ділянками внаслідок надання земельної ділянки у власність ОСОБА_4 , параметрів, розташування таких перешкод (паркану, огорожі тощо) позивачі суду першої інстанції не надавали.

До апеляційної скарги позивачі додали схему розміщення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , що була погоджена в лютому 1994 року, вказуючи на ширину вулиці у 8 м (а.с. 144-145 т. 2). Окрім того, що підстави для прийняття такого доказу апеляційним судом відсутні, позаяк такий не був поданий на стадії розгляду справи судом першої інстанції, об`єктивних перешкод для чого не було (зокрема, ст. 12 ч.ч. 3, 4, ст. 13 ч. 1, ст. 83 ч.ч. 1, 4, 5, 8, ст. 367 ч. 3 ЦПК України), колегія суддів зауважує, що і в разі, коли б такий доказ оцінювався по суті, він у контексті вищевикладеного лише ще раз підтвердив би розгалуження вулиці Керпініш в місці розташування земельних ділянок щонайменше на два проїзди, а вказівка на ширину вулиці за відсутності доказів стосовно інших істотних обставин сама по собі не мала б значення.

За приписами ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 177-179, 181, 182, 316, 317, 319, 325, 373 ЦК України, ст.ст. 78, 79, 79-1, 81, 90, 95, 116, 118, 123, 125, 126 ЗК України, інших пов`язаних норм законодавства станом на 20.02.-09.04.2015 (час набуття ОСОБА_4 і ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070) і на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій земельна ділянка як оборотоздатний об`єкт цивільних прав, нерухома річ, це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; право власності на землю та право землекористування набуваються громадянами та реалізуються державою, органами місцевого самоврядування відповідно до закону; право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою із земель державної чи комунальної власності виникає внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення, в порядку її відведення, після державної реєстрації, документального оформлення та державної реєстрації речового права на земельну ділянку. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи … тощо) (ст. 83 ч. 4 п. «а» ЗК України).

Правомірність набуття права приватної власності на землю та права користування землею презюмуються, набуте та оформлене на конкретно визначену і відведену земельну ділянку право власності або право користування підлягає захисту:

власники земельних ділянок і землекористувачі повинні обирати такі способи використання ділянок, які завдають щонайменше незручностей суміжним землекористувачам, суміжні землевласники та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав один одного;

ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності на землю (права землекористування) чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності, іншого речового права на майно або обмежена у їх здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом;

власник земельної ділянки, землекористувач управі вимагати захисту свого права від порушень включно з тими, що не тягнуть позбавлення права володіння майном, тож може судовим порядком вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11-16, 321, 386, 391, 395, 396 ЦК України, ст.ст. 103, 152, 153 ЗК України).

Ставлячи питання про захист свого права, позивач повинен визначитися із конкретними підставами для позову, визначити належний предмет позову, що відповідає його підставам, обрати належний спосіб захисту права та довести позов у належний процесуальний спосіб.

У справі, що розглядається, є істотним також те, що позов був пред`явлений трьома особами, які вказували на порушення їхнього права власності на землю та визначили відповідачами чотирьох осіб, які порушують права позивачів, із яких двох юридичних осіб (орган місцевого самоврядування та орган виконавчої влади) і двох фізичних осіб. Оскільки позивачами не вказано на виникнення солідарного зобов`язання, солідарної відповідальності і за обставинами справи про таке не йдеться, слід виходити з того, що йдеться про право вимоги та зобов`язання (відповідальність) кожного окремого позивача і кожного окремого відповідача.

Виходячи з підстав і предмета позову, предметом доказування є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи кожного конкретного позивача про те, що конкретні винні дії, вчинені саме конкретним відповідачем (особою, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом) у певний час у відповідному місці та за відповідних обставин потягли порушення його права власності на землю, зокрема:

фактичне розташування суміжних земельних ділянок та їхні точні лінійні параметри, межі; наявність та розташування на відповідних ділянках об`єктів, про які йдеться і у зв`язку з якими виник спір, у даному випадку огорожі;

факт включення до площі та меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0070 частини АДРЕСА_1 , а відтак, площі, меж, конфігурації відповідної частини вулиці;

факт безпосереднього створення кожному позивачу кожним відповідачем перешкод і незручностей у здійснені права власності на землю та/або садибу наданням відповідачу ОСОБА_4 земельної ділянки за рахунок частини вулиці (у доступі до земельних ділянок, у використанні їх за призначенням тощо з фіксацією технічних параметрів таких перешкод);

яким є орієнтовний час виникнення (створення, спорудження) перешкод, як час виникнення, характер і розташування перешкод узгоджуються з обставинами щодо таких перешкод, які зазначені у позовній заяві;

унеможливлення проїзду автомобілем до земельних ділянок, дворів, будинків; яким чином здійснюється доступ до земельних ділянок позивачів, які ставлять питання про створення їм перешкод у землекористуванні ще з 2014-2015 рр. (!); факти наявності або відсутності інших заїздів до дворів, можливість влаштування заїздів;

у який спосіб технічно можливо усунути наявні перешкоди у доступі до земельних ділянок;

інші факти і обставини, що мають значення в справі з огляду на підстави і предмет позову, зокрема, ті, що були покладені в основу його обґрунтування.

Предметом вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності на землю (права землекористування) можуть бути саме конкретно встановлені перешкоди, що, крім іншого, уможливлює реальне виконання рішення суду у разі задоволення вимог.

Отже, попри наявність матеріалів, які певним чином ілюструють доводи сторін, якщо йдеться про розташування земельних ділянок на місцевості, порушення прав власників землі чи землекористувачів, розв`язання спору, що виник із цього приводу (захоплення частини вулиці, загородження частини вулиці і створення у зв`язку з цим перешкод у землекористуванні), з`ясування обставин, що мають значення для справи, потребує спеціальних знань у науки, техніки, землекористування, інженерного забезпечення землеустрою, будівництва, у зв`язку з чим належним і допустимим доказом щодо цих обставин є висновок судової інженерно-технічної експертизи відповідного виду (ст.ст. 76-80, 102, 103, 239 ЦПК України). Такий висновок може бути визнаний достовірним і достатнім щодо певних фактичних обставин.

Документи і матеріали, на які посилаються позивачі (акт перевірки додержання вимог земельного законодавства, інші документи, певні фотоматеріали), не є достатніми і належними доказами та можуть враховуватися у сукупності з іншими доказами, що підлягають оцінці судом. Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що, до прикладу:

акт перевірки додержання вимог земельного законодавства не містить конкретних технічних даних, які б могли слугувати підставами для певної оцінки дійсних обставин справи судом, але і в разі, коли б такі дані були, вони підлягали б перевірці;

інші документи справи, в тому числі, ті, що виникли після вищезгаданої перевірки, вказують на наявність доступу до земельних ділянок позивачів із АДРЕСА_1 , а також на врегулювання відповідних питань містобудування і землекористування, що не було спростовано.

Розгляд цивільної справи по суті належить до компетенції суду першої інстанції та є його обов`язком, функцією апеляційного суду є перевірка законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, відповідно до закону, а не фактичне продовження розгляду справи після ухвалення рішення судом першої інстанції, вирішення позову замість суду першої інстанції і т.ін. (ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 13 ч. 1, ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст.ст. 43, 49, 184, 352 ЦПК України).

Позивачі вільно реалізуючи свої цивільні та процесуальні права, користуючись правовою допомогою адвоката, не маючи для того жодних перешкод не ставили в суді першої інстанції питання про проведення відповідної судової інженерно-технічної експертизи та не подавали, в разі необхідності, інших, окрім наданих, доказів і матеріалів щодо фактичного землеволодіння (землекористування).

Позивачі не довели належними і допустимими доказами обставин, що підлягають доказуванню щодо кожного з них і щодо кожного з відповідачів з огляду на підстави, якими позов мотивувався, та на предмет позову.

За таких умов доводи позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо порушення їхніх цивільних (земельних) прав користування конкретно визначеними земельними ділянками внаслідок оформленням відповідачем ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку та подальшим її відчуженням ОСОБА_5 , а відтак і про незаконність із оформлення права власності ОСОБА_4 на землю, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 82 ч. 6 ЦПК України). Не довівши із наведених ними підстав факту порушення в конкретний спосіб конкретного права кожного з позивачів винними діями кожного конкретного відповідача позивачі не мають і законних підстав для вимоги щодо позбавлення відповідачки ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку безвідносно до того, вважають позивачі таке право набутим як нею, так і першим власником, законно, чи ні.

Виходячи з викладеного, позивачі не обґрунтували і не довели в належний процесуальний спосіб факту порушення їхніх прав на землю та підстав для усунення порушення прав, скасування рішення органу місцевого самоврядування і позбавлення ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку. Правомірність набуття ОСОБА_5 права власності на землю належним процесуальним порядком у справі, що розглядається, не спростована, це право підлягає захисту.

Усі вимоги позову є похідними від факту доведеності порушення цивільних прав кожного окремого позивача діями відповідачів, недоведеність цього факту виключає можливість задоволення усіх і кожної вимоги позову безвідносно до того, чи потягло б задоволення вимог у разі обґрунтованості та належної доведеності позову реальний захист прав позивачів. Понад те, вимогу про зобов`язання ОСОБА_6 демонтувати огорожу позивачі заявили до особи, яка не була визначена відповідачем і не брала участі в справі.

У наведеному вище контексті позивачі, наполягаючи на своїх вимогах, залишили поза увагою й правові можливості для ініціювання забезпечення належного землекористування, якщо для цього реально виникли перешкоди, передбачені інститутом земельного сервітуту (ст.ст. 401-403 ЦК України, ст.ст. 98-101 ЗК України), який допускає врегулювання відносин суміжних землекористувачів у менш обтяжливий спосіб. Такі можливості, як випливає з позиції позивачів, ними не розглядалися.

Суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір і дійшов вірного висновку про необхідність відмови в ньому, проте, не повною мірою врахував саме те, що позивачі не довели власне факту порушення свого права, а тож саме з цих підстав суду належало відмовити в позові. Суду не було необхідності оцінювати за такою вимогою законність набуття права власності на землю ОСОБА_4 , оцінювати співвідношення набуття цього права з генеральним планом населеного пункту тощо.

Відтак на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію позивачів слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи, а резолютивну частину рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Тячівського районного суду від 10 червня 2022 року змінити в частині правового обґрунтування.

Резолютивну частину рішення Тячівського районного суду від 10 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 6 листопада 2023 року.

Судді