Провадження № 2/522/6890/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 14 листопада 2015 року по 08 серпня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає Позивач, донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, а Відповідач належним чином свій батьківський обов`язок не виконує, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, у зв`язку з чим. Позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.05.2022 року № 5105- ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

20 жовтня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Зазначив, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2 800,00 гривень щомісячно на утримання спільної дочки.

03 листопада 2023 року від Позивача до суду надійшла заява, у відповідності до якої остання просила стягувати аліменти з Відповідача в розмірі 2 800,00 гривень щомісячно на утримання спільної дочки. Просила розглядати справу за відсутності.

В судове засідання 03 листопада 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації прав осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що учасники справи будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, не з`явились, суд оцінює таку поведінку учасників справи як небажання прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач) не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Враховуючи те, що предметом розгляду справи є стягнення аліментів, а для даних категорій справ пріоритетним є швидке вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.11. 2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14.11.2015, Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 183.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народились донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 19.05.2016, видане Виконавчим комітетом Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, серія НОМЕР_2 ).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2023 року по справі № 522/9659/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 ОСОБА_1 , зареєстрований 14 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 183.

Як вбачається з матеріалів справи, донька проживає з матір`ю, та перебуває на її утриманні. Відомості щодо матеріальної допомоги Батьком відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу також статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться донька, а батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує.

Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Так, звертаючись з позовом, Позивач просила стягувати з Відповідача аліменти в розмірі частки з усіх видів доходу Відповідача.

Разом з цим, з врахуванням визнання Відповідачем вимог про стягнення аліментів в розмірі 2 800, 00 гривень, Позивач просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 800, 00 гривень.

Так, в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану Відповідача, а відтак суд керується від прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить 2684, 00 гривень, тобто 50% прожиткового мінімуму становить 1 342, 00 гривень.

З огляду на вищевикладене, суд з врахуванням визнання Відповідачем суми аліментів в розмірі 2 800,00 гривень, дійшов висновку, що буде доцільно стягувати з відповідача аліменти, в розмірі 2 800,00 гривень, що відповідатиме рівному обов`язку щодо утримання дитини між сторонами та буде відповідати вимогам ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 рік».

Враховуючи аліментний обов`язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання доньки аліменти в розмірі 2 800,00 гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини.

В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 191, 194 СК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду тобто з 02 жовтня 2023 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073, 60 гривень

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 07 листопада 2023 року.

Суддя Л.М. Чернявська