Провадження №2-др/522/152/23
01 листопада 2023 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Семенової Наталії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової Палати про поновлення на посаді, визнання недійсним наказів, стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової Палати про поновлення на посаді, визнання недійсним наказів, стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням суду від 19.10.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С. 24.10.2023 року через систему Електронний суд надала заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової Палати про поновлення на посаді, визнання недійсним наказів, стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, в якій просила ухвалити рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової Палати на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Матеріали заяви суддя отримала 27.10.2023 року.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 01.11.2023 року.

У судовому засіданні 01.11.2023 року була присутня представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С., яка заяву про ухвалення рішення про розподіл судових витрат підтримала, просила задовольнити, зазначивши, що нею до суду були надані Договір про надання правової допомоги, Додаткову угоду №1 та Акт прийому-передачі послуг правового характеру, наданих за Договором, відповідно до яких адвокатом у період з 01.11.2022 року по 19.10.2023року були надані послуги правового характеру, та їх вартість складає 20 000,00 грн.

Представник Одеської регіональної торгово-промислової Палати адвокат Логовський В.В. заперечував проти ухвалення додаткового рішення, зазначивши, що сторона відповідача не згодна з рішенням суду, яке мають намір оскаржити. Також не погодився з розміром судових витрат, зазначивши, що він є завищеним, не відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що Рішенням суду від 19.10.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05 жовтня 2022 року, оформлене протоколом №5, в частині затвердження подання Президента ОРТПП про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента Палати - визнано незаконним та скасовано.

Наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05.10.2022 року №37/О, прийнятий на підставі рішення Ради ОРТПП п.1 №4 від 05.10.2022 року про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП - визнано незаконним та скасовано.

Наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 06.10.2022 року №39/О в частині виключення із штатного розпису посади Першого віце-президента - визнано незаконним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати з 06 жовтня 2022 року.

Стягнуто з Одеської регіональної торгово-промислової палати на користь ОСОБА_1 різницю у заробітній платі нижче оплачуваної роботи, а саме з 06.10.2022 року по 18.10.2023 року, в сумі 55 138,04 грн.

Стягнуто з Одеської регіональної торгово-промислової палати на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати.

Разом із позовною заявою представником позивачки було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

19.09.2023 року представником позивачки було надано заяву, в якій просила вирішити питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачкою ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом даної справи відповідно до ст.141 ЦПК України. Також в заяві зазначено, що докази щодо розміру витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

24.10.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С. через систему Електронний суд надала заяву, в якій просила ухвалити рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової Палати на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача адвокатом Семеновою Н.С. було надано суду Договір про надання правової допомоги від 01.11.2022 року, Додаткову угоду №1 від 01.11.2022 року до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2022 року та Акт прийому-передачі послуг правового характеру, наданих за договором про надання правової допомоги від 19.10.2023, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 20 000,00 грн. (а.с.110-111, 112, 113 т.2).

Відповідно до вищевказаного Договору від 01.11.2022 року Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 01.11.2022 року Клієнт сплачує Адвокату за послуги з надання правової допомоги у справі №522/15542/22, а саме представництво інтересів Клієнта в Приморському районному суді м.Одеси, в наступному розмірі та порядку:

1.1 За підготовку заяв по суті, заяв процесуального характеру, письмових пояснень, інших документів, які будуть подаватися Адвокатом до суду від імені Клієнта, збір доказів, вивчення судової практики, надання усних та письмових консультацій Клієнту протягом розгляду справи в суді першої інстанції, участь Адвоката в судових експертизах (за потреби), у судових засіданнях (підготовка Адвоката до судових засідань, оплата часу, витраченого Адвокатом на дорогу до судових засідань та у зворотному напрямку, очікування судового засідання, безпосередня участь Адвоката в судовому засіданні) 20 000,00 грн., незалежно від часу, протягом якого буде розглядатися указана справа в Приморському районному суді м.Одеси.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1, оплата наданих Адвокатом послуг відбувається на підставі підписання сторонами Акту прийому-передачі послуг правового характеру протягом строку указаному в ньому строку.

Згідно зазначеного Акту від 19.10.2023 року, Адвокатом за період з 01.11.2022 року по 19.10.2023 року надані послуги правового характеру, пов`язані з представництвом інтересів Клієнта як позивача у справі №522/15542/22 у Приморському районному суді м.Одеси, а саме:

1.Підготовка та подання адвокатського запиту в інтересах позивача до Одеської регіональної торгово-промислової палати.

2. Вивчення судової практики та правових позицій Верховного Суду у аналогічних правовідносинах.

3.Зустрічі з Клієнтом, доведення йому правової позиції Адвоката, усне консультування Клієнта.

4. Збір доказів, що стосується предмету спору у справі №522/15542/22.

5. Підготовка позовної заяви до Приморського районного суду м.Одеси та її подання.

6. Підготовка клопотань про виклик свідків, про долучення доказів.

7. Підготовка та подання відповіді на відзив ОРТПП.

8. Підготовка та подання письмових заперечень на заяву про закриття провадження у справі.

9. Підготовка письмових пояснень.

10. Участь у судових засіданнях в Приморському районному суді м.Одеси у справі.

Вартість наданих Адвокатом послуг правового характеру, зазначених в Акті, складає 20 000,00 грн., які Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату не пізніше 19.11.2023 року.

Велика Палата ВС у своїй постанові від 19.02.2020р. по справі № 755/9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту, тому твердження позивача є помилковими.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає що такі витрати були необхідні, підтверджені належним чином (опис робіт), та мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі № 280/429/19.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Із заяви вбачається, що представник просить стягнути суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс внаслідок розгляду справи №522/15542/22 за наданні ним позивачу послуги, розмір наданих послуг становить 20 000,00 грн.

Сторона відповідача заперечувала проти ухвалення додаткового рішення, зазначивши, що сторона відповідача не згодна з рішенням суду, яке мають намір оскаржити. Також представник відповідача не погодився з розміром судових витрат, зазначивши, що він є завищеним, не відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт.

Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проте, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що розмір судових витрат є завищеним, не відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт, оскільки витрати на ведення справи були встановлені у договорі і підтверджені адвокатом Семеновою Н.С., а тому підлягають задоволенню.

За викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника позивача по розподіл судових витрат, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат та вважає за можливе стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постановити у справі додаткове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Семенової Наталії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати (, м.Одеса, вул.Базарна, 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.11.2023 року.

Суддя Л.В.Домусчі