Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 Справа №607/12412/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Дзюбича В.Л.,

-за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

-у присутності:

-представника позивача адвоката Семусь Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про встановлення факту смерті та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Семусь Т.А., пред`явила до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Москва Російської Федерації у віці 46 років, місце реєстрації на час смерті невідоме, та визначення додаткового двохмісячного строку, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Обґрунтовує позов тим, що позивач дізналася, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тернополі. Також вказала, що у 1999 році її брат переїхав до м. Москва Російської Федерації, однак після 2014 року спілкування між братом та сестрою поступово припинилося, внаслідок проросійської позиції брата і схвалення ним політики росії щодо України. При цьому, місце реєстрації брата на момент смерті позивачу не відоме, а факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, видане органом реєстрації іншої держави. Після смерті брата відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із 1/3 частки у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем другої черги спадкування, оскільки померлий є її рідним братом, відтак 03.07.2023 вона звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Салія О.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Однак, листом приватного нотаріуса від 03.07.2023 позивачу було роз`яснено про те, що нею пропущено встановлений законодавством строк про прийняття спадщини та подано документи, що не відповідають законодавчо встановленим вимогам. При цьому, інші спадкоємці після смерті брата відсутні. Також, вказала, що оскільки смерть настала на території іншої держави, яка розпочала війну проти України, то єдиним документом, який підтверджує смерть брата є свідоцтво про смерть, видане 13.03.2019 органом РАГС Москви №46 Багатофункціональним центром надання державних послуг районів Північне Тушино та Південне Тушино, тому позивач позбавлена можливості отримати документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно позивачу для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України, та реалізацією ОСОБА_1 права на спадкування після померлого ОСОБА_2 . При цьому пропуск законодавчо встановленого строку відбувся через те, що з 2014 року зв`язок із братом припинився, можливості відновити зв`язок або розшукати брата у позивача не було, лише навесні 2023 позивач випадково дізналась про смерть брата. На думку позивача, причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті її брата є поважними, і вона має право на встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини. З цих підстав позивач просила встановити факт смерті брата та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Ухвалою судді від 11.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2023 на 10 год. 30 хв.

03.08.2023 Тернопільська районна державна нотаріальна контора у відповідь на запит суду повідомила, що спадкова справа померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не заводилася. На підтвердження вказаного надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру.

10.08.2023 представник позивача адвокат Семусь Т.А. подала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме адвокатського запиту від 10.07.2023 та листа Державної міграційної служби України від 31.07.2023

10.08.2023 за клопотанням представника позивача та необхідністю витребування спадкової справи, судове засідання відкладено на 04.09.2023 на 14 год. 05 хв.

22.08.2023 Перша тернопільська державна нотаріальна контора у відповідь на запит суду повідомила, що спадкова справа померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не заводилася. На підтвердження вказаного надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 04.09.2023, задоволено клопотання представника позивача про долучення відповіді відділу реєстрації проживання особи на адвокатський запит, а також закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023 на 14 год. 00 хв.

У судовому засіданні 14.09.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семусь Т.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов, з підстав наведених у ній, а також просила долучити до матеріалів справи докази, зокрема відповідь Міністерства закордонних справ України на адвокатський запит.

Представник відповідача Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак 10.08.2023 подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні справи поклалась на думку суду.

Неявка представника відповідача, відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

31.01.1973 у м. Тернопіль народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.1990, виданим повторно. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « ОСОБА_3 », у графі «Мати» - « ОСОБА_4 ».

Наведене також підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 07.05.1997, виданим Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Тернопіль народилася ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30.03.2015, виданим повторно. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « ОСОБА_3 », у графі «Мати» - « ОСОБА_4 ».

Згідно зі повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 30.03.2015, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб, про що 15.11.2003 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 2033. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 30 хв. у м. Москва Російської Федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 97750046 органом ЗАГС Москви №46 Багатофункціональний центр надання Державних послуг районів Північне Тушино та Південне Тушино 13.03.2019, із перекладом з російської на українську мову. У вказаному свідоцтві про смерть також вказано, що ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації.

Із відповіді Державної міграційної служби України №6.5-7332/2-23 від 31.07.2023 на адвокатський запит вбачається, що за наявними у Державний міграційній службі України обліками, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 07.05.1997 Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області.

У відповіді відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 1449/28-03 від 23.08.2023 на адвокатський запит зазначено, що згідно з реєстром Тернопільської територіальної громади та картотеки переданої Тернопільському МВ УДМС України в Тернопільській області за період з 01.08.2012 по 31.03.2016, а також за період виконання повноважень з 04.04.2016 по 14.04.2023, відомості щодо реєстрації чи зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реєстрі Тернопільської територіальної громади відсутні.

Згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ України № 71/36-532/1-109302 від 13.09.2023 за реєстраційними базами відділу громадянства Департаменту консульської служби та наданими закордонних дипломатичних установ України (крім дипломатичних установ України на території Російської Федерації) станом на 13.09.2023 відсутня інформація про звернення з клопотанням про вихід із громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_6 від 12.07.2004 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності із визначенням розміру частки по 1/3 кожному ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Наведене також підтверджується витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно № 15310472, виданим 20.07.2007 Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації».

03.07.2023 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Салій О.В. заяву про прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається із відповіді приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Салій О.В. №63/01-16 від 03.07.2023, ОСОБА_1 повідомлено, що вона пропустила встановлений ст. 1272 УК України строк на прийняття спадщини, а документи подані нею для відкриття спадщини, не відповідають вимогам законодавства, зокрема на оригіналі свідоцтва про смерть відсутній проставлений на ньому апостиль. Посилаючись на наведене та те, що вона вважається такою, що спадщину не прийняла, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації та припиненням зв`язків між державами, нотаріус рекомендував вирішити дане питання у судовому порядку.

Як убачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73049040 від 03.07.2023, № 73292816 від 21.07.2023 та № 73630156 від 17.08.2023, за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_6 » інформація відсутня.

Крім того, відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73049032 від 03.07.2023, № 73292837 від 21.07.2023 та № 73630167 від 17.08.2023, за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , рік народження: 1973» інформація відсутня.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У даній справі ОСОБА_1 , яка проживає на території України просить встановити юридичний факт смерті свого брата громадянина України ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації, а саме в м. Москва Російської Федерації.

З огляду на наведені норми процесуального права, ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, разом з тим, невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Указані правові висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 367/2656/20.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о).

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01.07.2010, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другоюцієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

У зв`язку із тим, що країна на території якої помер брат позивача, розпочала повномасштабну війну проти України, вона позбавлена можливості отримати документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті брата відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191(гі066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2001 за № 473/5664, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.

Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування.

Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову.

24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії Російської Федерації проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

В подальшому, Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території Російської Федерації.

Крім того, відповідно до Закону України від 01.12.2022 № 2783-1Х «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Верховною Радою постановлено: керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України», зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для позивача юридичне значення, так як дозволяє реалізувати її права, які виникли після смерті її брата (необхідне для вирішення у подальшому питання прийняття спадщини за померлим братом), настання якої підтверджено належними та допустимими доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час та за певних обставин.

Оскільки позивач позбавлена можливості в іншому, аніж у судовому порядку, встановити факт смерті свого брата, який помер на території іноземної держави, з якою розірвано дипломатичні відносини, а також отримати для реєстрації смерті документ лікарське свідоцтво про смерть, передбачений законодавством України, що унеможливлює реєстрацію цього факту органом державної реєстрації актів цивільного стану, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень щодо встановлення такого факту, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Російська Федерація, м. Москва, у віці 46 років.

Також, відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Виходячи з зазначених положень закону, строк прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 закінчився 11.09.2019.

Таким чином, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після померлого ОСОБА_2 , однак вона у встановлений законом строк та спосіб спадщину після померлої ОСОБА_2 не прийняла.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, у 2014 році позивач припинила спілкування з братом, оскільки брат мав проросійську позицію, яку позивач не підтримувала. Після 2014 року позивач не могла встановити зв`язок із братом, жодних можливостей відновити втрачений зв`язок або відшукати брата вона не мала, лише на весні 2023 року вона випадково дізналася про смерть брата, а про пропуск строку для прийняття спадщини позивачу стало відомо лише 03.07.2023 із відповіді приватного нотаріуса. У зв`язку з цим нею було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові ВС від 13.03.2020 у справі №314/2550/17 Суд дійшов переконання про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи наведене суд вважає, що причини пропуску строку на прийняття спадщини наведені позивачкою є поважними.

Оскільки позивачка в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід задовольнити та визначити позивачці два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1268, 1269, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, 293, 315, 317, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Російська Федерація, м. Москва, у віці 46 років.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном два місяці з дня набрання дакним рішенням законної сили.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Тернопільська міська рада, місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 5, м. Тернопіль, код у .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич