Житомирський апеляційний суд
Справа №289/537/23 Головуючий у 1-й інст. Мельник О.В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

,

01 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №289/537/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа: інспектор СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Хиля Євгеній Олегович, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Житомирській області

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2023 року

та на додаткове рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 червня 2023 року, які ухвалені під головуванням судді Мельника О.В. в м.Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління національної поліції в Житомирській області. Просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 40 000 грн та у відшкодування моральної шкоди - 700 000 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 57 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2022 року представниками патрульної поліції відносно нього були складені два протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою ст.126 КУпАП України та за частиною першою ст.130 КУпАП України. У судовому порядку справи про адміністративні правопорушення відносно нього закриті за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Безпідставні звинувачення працівників поліції негативно вплинули на його репутацію. Він майже 25 років прослужив в органах МВС, займав керівні посади, у 2014 році приймав участь в охороні громадського порядку в Донецькій та Луганській областях та є учасником боєвих дій, з липня 2022 року призначений на посаду начальника Центра надання адміністративних послуг виконкому Радомишльської міської ради, а з липня 2022 року є командиром добровільного формування Радомишльської територіальної громади №1 Житомирського району Житомирської області. Тривалі судові засідання негативно вплинули на його психічний стан, він находиться в тривожно-депресивному стані, його переслідує безсоння, через що вимушений приймати заспокійливі ліки. Він втомився всім пояснювати, що невинний та всі справи відносно нього судом закриті. Під час складення протоколу та постанови співробітники поліції поводили себе агресивно, застосовували до нього психологічний тиск та наполягали на тому, що саме він керував транспортним засобом і знаходився у стані алкогольного сп?яніння. Його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, чим заподіяні моральні страждання, які полягали у переживаннях стосовно побоювання розголосу обставин за місцем проживання та роботи, громадського осуду. Дії поліцейських були здійснені з метою приниження його честі та гідності. Він доклав великі зусилля, щоб довести свою невинуватість у суді. Все це викликало у нього моральні переживання, що вилилися у емоційну напругу та нервозність. Незаконні дії поліцейських потягли відносини із представниками органів виконавчої служби, які намагалися стягнути штраф у примусовому порядку до розгляду адміністративного позову, у зв`язку з чим погрожували йому блокуванням банківських рахунків. За таких обставин, розмір завданої моральної шкоди оцінює в розмірі 700 000 грн.

Стосовно майнової шкоди, то у зв`язку з розглядом справи №289/2213/22 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП він поніс матеріальну шкоду, а саме, витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, а у зв`язку з розглядом справи №289/2085/22 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він поніс матеріальну шкоду, а саме, витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 9 000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 червня 2023 року стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 22 травня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та з додатковим рішення суду першої інстанції від 02 червня 2023 року, відповідач Головне управління національної поліції в Житомирській області подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції від 22 травня 2023 року змінити, зменшивши суму у відшкодування моральної шкоди, а додаткове рішення від 02 червня 2023 року - скасувати.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що сам факт скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди, а відтак не є підставою для її стягнення. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями поліцейських та моральною шкодою. Відтак судом при розгляді справи належним чином не оцінено достатність та взаємозв`язок доказів у справі, що є порушенням принципу всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів. Окрім того, суд не врахував, що позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та спричинення моральних страждань. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральної шкоди. Також суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту двічі незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Разом із тим, протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, який фіксує певні обставини та не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Протокол є підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення особи, відносно якої він складений, до адміністративної відповідальності, при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року в справі №289/2085/22 провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не було встановлено незаконність дій працівника поліції, який складав протокол. При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяла позивачу моральної шкоди.

При ухваленні додаткового рішення суд неповно з`ясував та дослідив всі обставини справи. Зокрема послуги, які перераховані в акті виконання договору, сплати коштів клієнтом адвокату від 17 листопада 2022 року в частині «правовий аналіз ситуації та наявних у клієнта документів» не містять конкретизації наданих клієнтом документів, а тому неможливо дійти однозначного висновку щодо їх пов`язаності із справою. Крім того, послуги «консультація клієнта після правового аналізу ситуації та наявних у клієнта документів, узгодження правової позиції у справі» та «складання позовної заяви» вказують на невідповідність наданих послуг витратам на них при застосуванні критерію неминучості. Разом з тим, сума витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень не відповідає співмірності та розумності щодо позовних вимог, а також тривалості та інтенсивності судових засідань.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача Головного управління національної поліції в Житомирській області Мельнічук Ю.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції від 22 травня 2023 року в оскарженій (задоволеній) частині змінити, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, а додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Позивач ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а основне та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 22 травня 2023 року в оскарженій (задоволеній) частині стягнення моральної шкоди та додаткового рішення суду першої інстанції від 02 червня 2023 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини другої ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

За змістом пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» до відшкодування, зокрема, підлягає моральна шкода.

Положеннями частини шостої ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що моральною шкодою у контексті даного закону визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №214/7462/20 виснувано, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

За положеннями частини четвертої ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до змісту частини шостої ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 січня 2023 року в справі №289/2213/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений (а.с.8-10). Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 29 жовтня 2022 року серії БАД №633780 за ч.1 ст.126 КУпАП скасована, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрита.

Таке рішення ухвалено з огляду на те, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності представники Національної поліції не виконали вимоги ст.ст.14-1,34,35,251,256,283 КУпАП України, у зв`язку із чим вказана постанова скасована. Так, відеозапис здійснювався на мобільний телефон, а не на службовий портативний відеореєстратор та представники поліції надали недостовірний доказ на підтвердження направлення ОСОБА_1 копії постанови від 29 жовтня 2022 року серії БАД №633780 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за те, що 29 жовтня 2022 року о 00 годині 30 хв. у м.Радомишлі, по вул. І.Франка останній керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати транспортним засобом, та без технічного паспорта на автомобіль Хюндай, д.н. НОМЕР_1 . За таких обставин, суд у справі адміністративного судочинства дійшов висновку, що докази вини ОСОБА_1 у правопорушенні не надані та відсутній в діях останнього склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а тому задовольнив адміністративний позов через недоведеність такого правопорушення.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року провадження у справі №289/2085/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 ЦПК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Описово-мотивувальна частина зазначеної постанови містить висновки суду згідно з якими докази, що надані поліцейськими на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, не можна вважати такими, що доводять вину останнього поза розумним сумнівом, оскільки вони отримані із порушенням вимог КУпАП України та Закону України «Про національну поліцію» (а.с.11-13). Так, відеозапис подій під час зупинки транспортного засобу здійснювався не на бодікамеру поліцейського, а на мобільний телефон іншої особи. Разом із тим, на відео не зафіксоване обличчя особи, яка відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, що викликало сумніви у тому, що на відео саме ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості витлумачені на користь ОСОБА_1 , оскільки вина останнього не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі №640/16169/17 міститься висновок про те, що закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а тому відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини.

Із огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно наявності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим, підставами для закриття адміністративних проваджень стосовно позивача слугувало порушення працівниками відповідача порядку збирання доказів.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі не врахував глибину, характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, а також те, що сам по собі факт закриття адміністративних проваджень за вищевказаних обставин вже є частковою сатисфакцією компенсації спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн достатнє для задоволення розумних потреб позивача і не призведе до його безпідставного збагачення.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, відображеною у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі №752/17832/14-ц.

Враховуючи вищевикладене, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2023 року в задоволеній частині слід змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 9 000 грн. до 5 000 грн.

За положеннями частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробить про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До суду першої інстанції 25 травня 2023 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Свінцицького Л.В. про ухвалення додаткового рішення суду стосовно розподілу судових витрат, згідно з якої представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 57 000 грн.

Про такі витрати на професійну правничу допомогу в цій справі ОСОБА_1 заявив у позовній заяві.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додані: договір про надання правової допомоги від 10 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Свінцицьким Л.В.; ордер серії ЖТ №083070 на надання правової допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката; витяг з реєстру адвокатів; додаток №1 до договору (угоди) про надання правничої допомоги від 10 березня 2023 року; акт виконання договору, сплати коштів від 10 березня 2023 року на суму 57 000 грн (а.с.55-62).

Доказів надіслання позивачем відповідних документів відповідачу матеріали справи не містять.

Разом із тим, частина дев`ята ст.83 ЦПК України передбачає, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам прави. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд першої інстанції не звернув уваги на невиконання позивачем положень чинного цивільно-процесуального законодавства щодо подання доказів та безпідставно взяв їх до уваги, хоча у матеріалах справи відсутні підтвердження надсилання (надання) позивачем їх копій відповідачу. Таких доказів у відповідача не було, їх обсяг не є надмірним, вони не подані до суду в електронній формі та публічно не є доступними.

Натомість, суд першої інстанції обмежився надісланням на електронну пошту відповідача лише ухвали від 26 травня 2023 року про прийняття до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та додаткового рішення від 02 червня 2023 року, чим грубо порушив права відповідача на ознайомлення із доказами та своєчасне надання заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с.65,70).

За таких обставин, відповідно до положень ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує додаткове рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 червня 2023 року та ухвалює нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовляє, оскільки відсутні підстави прийняття до уваги доказів надання позивачу професійної правничої допомоги на суму 57 000 грн. у цій справі.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2023 року в задоволеній частині змінити, зменшивши розмір стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, з 9 000 грн до 5 000 грн.

Додаткове рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: