Провадження № 2/522/7303/23
УХВАЛА

09 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25.10.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Матеріали позову суддя отримала 26.10.2023 року.

Ухвалою суду від 26.10.2023 року позову залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачкою судового збору за подання позовної заяви у розмір 1 073,60 грн.

До суду 07.11.2023 року від позивачки надійшло клопотання про звільнення позивачки від сплати судового збору, посилаючись на те, що позивачка не має доходів з 08.2022 року та у 2023 році, на утримані позивачки знаходяться двоє неповнолітніх дітей, позивачка з дітьми є ВПО та відповідач добровільно не сплачує аліменти та не піклується матеріально про дітей.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, дійшов до висновку про те, що клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, враховуючи наступні підстави.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із вказаних вище положень чинного законодавства вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору або надання відстрочки для його сплати є майновий стан заявника.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

Звертаючись до суду з даним клопотанням, позивачкою не надано достатніх доказів, які б підтверджували повну неспроможність позивачки сплатити судовий збір по даній цивільній справі на момент подання позовної заяви тому суд не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак суд бере до уваги надані позивачкою довідки Пенсійного фонду України Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 від 06.11.2023 року та ОК-7 від 06.11.2023 року, майновий стан позивачки, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей 4 та 7 років, а тому вважає за можливе відстрочити позивачці сплату судового збору за подання даного позову у сумі 1 073,60 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 136, 182, 183, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1 073,60 грн. за подачу позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Домусчі