Провадження №: 2-н/755/1054/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріли заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання дітей на предмет дотримання вимог статей 160-164 Цивільного процесуального кодексу України, суддя приходить до наступних висновків.

Виходячи з положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорення батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто, даною нормою обмежено максимально можливий розмір стягуваних аліментів, мінімальний же розмір належних до стягнення у такому випадку аліментів закріплений відповідною нормою матеріального права, на якій має ґрунтуватися судовий наказ.

Так, відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказане положення закону є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого виду судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання. Мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - Сімейним Кодексом України. Цивільним процесуальним кодексом України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ, та процесуальний закон не змінює мінімального розміру аліментів, визначеного Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Тоді як п. 4 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Тобто, згаданою нормою Цивільного процесуального кодексу України обов`язок щодо долучення до заяви про видачу судового наказу копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів покладено на заявника. Суд лише надсилає одночасно з копією судового наказу боржнику копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, яку заявник долучає до заяви про видачу судового наказу.

Однак, до заяви про видачу судового наказу заявником долучено завірені копії документів (доказів), якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тільки в одному екземплярі. Тобто копії заяви про видачу судового наказу з доданими до неї документами для надіслання боржникові, заявником не додано.

Обґрунтовуючи заяву, заявник посилається на те, що боржник ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дітей, які проживають разом з заявником та перебуває на її утриманні, а також вказала, що вона з боржником з на теперішній час не проживають як сім`я.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, заявник подала до суду копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про народження дітей, копію паспорта та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника, копію інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання заявника та дітей, відповідно до якої, зазначено що ОСОБА_1 , та син - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч.6 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідно до наданої інформації, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, надані заявником документи як окремо, так і в сукупності, не є належними доказами щодо проживання дітей разом з матір`ю та перебування на її утриманні, оскільки з Інформаційних довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, вбачається, що діти разом з матір`ю мають зареєстроване місце проживання разом з боржником.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу заявник не долучила докази на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо факту, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні на момент звернення до суду.

Крім того не долучено докази, які мали підтвердити той факт, що боржник ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а також платіжноспроможність боржника надавати допомогу на утримання дітей, визначеному стягувачем.

Відповідно до ст. 189 Сімейного кодексу України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається в письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, враховуючи те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 160, 163, 165, 166, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

Суддя: