ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4061/21 Провадження № 2/636/136/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 вернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зняти арешт, накладений на все належне йому нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ у Харківській області від 02.04.2014року у виконавчому провадженні за № 41832503. Позов мотивований тим, що в липні 2021 року йому стало відомо про постанову державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ у Харківській області від 02.04.2014року про накладення арешту на все належне йому нерухоме майно. У зв`язку з отриманням ним пенсії в ГУПФУ в Харківській області виконавче провадження № 41832503 було передано до Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державним виконавцем якого 07.09.2017 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним погашенням боргу. 17.06.2021 року він ( ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з майна, однак отримав письмову відмову з посиланням на те, що ВП № 41832503 закрито, а постанову про накладення арешту ВДВС Шевченківського району не виносив. Посилаючись на вимоги ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, ОСОБА_2 зазначає, що існування арешту майна порушує його права власника цього майна. Подалі позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив їх задовольнити.

07.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 травня 2023 року закінчено підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з відповіді Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.05.2021 № 19-35/11697 на заяву ОСОБА_1 щодо надання інформації стосовно рішення про реєстрацію обтяжень на майно за № 5211338 від 03.04.2016 та зняття арешту з майна, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) встановлено, що на примусовому виконанні у ліквідованому відділі перебувало виконавче провадження ВП № 41832503 по виконанню вимоги від 03.09.2013 № 820/5265/13-а Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області про стягнення на користь останнього з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 4572,42 грн. В рамках виконання зазначеного виконавчого провадження був накладений арешт на все належне боржнику майно. 24.03.2015 року державним виконавцем на підставі п.10ч.1.ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення ВП № 41832503 та направлення виконавчих документів до іншого ВДВС за місцем отримання пенсії боржником( нині - Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції)- а.с.6.

Згідно відповіді Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.06.2021 при перевірці заяви ОСОБА_1 встановлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі перебувало виконавче провадження № 47445497 з примусового виконання виконавчого листа № 820/5265/13-а, виданого 03.09.2013 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Чугуївському районі заборгованість у розмірі 4572,42 грн. Матеріали ВП № 41832503 та оригінал виконавчого листа надійшли 05.05.2015 від ВДВС Чугуївського МУЮ у зв`язку з отриманням боржником ОСОБА_1 пенсії в ГУПФУ в Харківській області. У зв`язку з чим 06.05.2015 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47445497 та постанову про звернення стягнення на дохід боржника з направленням до ГУПФУ в Харківській області до виконання. В даному провадженні не виносилася постанова про арешт майна боржника.

Дане виконавче провадження було закінчено 07.09.2017 року на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта за номером запису обтяження № 5211338, вказаному у заяві ОСОБА_1 , підставою обтяження вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що винесена 02.04.2014року ВДВС Чугуївського МРУЮ, та накладено арешт на суму 7499,25 грн. в межах виконавчого провадження ВП № 41832503 (сума боргу відрізняється від суми, вказаної у виконавчому провадженні, що надійшло від ВДВС Чугуївського МРУЮ. (а.с.5).

Оглядаючи надану позивачем ОСОБА_1 . Інформаційну довідку№265607674 від 13.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта, суд бере до уваги наявність запису про обтяження 5211338 (спеціальний розділ) про наявність постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 , винесену 02.04.2014 державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ у виконавчому провадженні ВП № 41832503(а.с. 9 зворот-10), а також наявність запису про підставу обтяження - постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , винесену 15.03.2012 державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ у виконавчому провадженні ВП № 30719514 (а.с.11).

У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 Закону № 606-XIV.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує ці висновки при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого було накладено арешт на його майно, тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18.

На підставі викладеного провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючисьч.1 ст. 255, ст.ст. 258-260, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Карімов