ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7586/23 Справа № 214/3113/22 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №214/3113/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачівза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року (суддя Сіденко С.І., повний текст судового рішення складено 19 червня 2023 року),

в с т а н о в и в:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та АТ «Криворіжгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання від 27 серпня 2004 року № 9017783 терміном на 3 роки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нобелівська, 22. В подальшому жодних договорів між ним щодо газопостачання укладено не було. З 01 липня 2015 року у зв`язку зі зміною постачальника треба було укласти новий договір з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Криворіжгаз» за новими примірниками та заповнити типові договори, оскільки з 01 липня 2015 року гарантованим постачальником газу було призначено ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Починаючи з 01 липня 2015 року оплата вартості послуг з газопостачання, у тому числі в частині погашення заборгованості станом на 30 червня 2015 року здійснювалось на рахунки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Протягом тривалого часу у період з 23 червня 2016 року по 08 липня 2016 року, з 16 серпня 2016 року по 23 серпня 2016 року позивач перебував на лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням, у тому числі і влітку 2015 року. Повернувшись з медичного закладу ним було виявлено, що газопостачання до його домоволодіння відсутнє, бо за його відсутності представниками газорозподільного підприємства було здійснено відключення з пломбуванням газорозподільного запірного вентиля на ділянці газогону до його домоволодіння за межами цього домоволодіння. Із зазначеного періоду газом він не користувався, оскільки будинок оснащений грубою для опалення та приготування їжі. Жодних повідомлень про відключення ним отримано не було. Станом на 01 червня 2014 року за його особовим рахунком була наявна переплата за споживання природного газу у сумі 904,59 грн, як і станом на 01 січня 2016 року. Тобто з червня 2014 року по січень 2016 року газом він не користується, у тому числі й через фізичне відключення представниками газопостачальної компанії. Позивач неодноразово звертався до ПАТ «Криворіжгаз» щодо нарахування заборгованості за споживання природного газу у 2018 році та подальшого списання, однак відповіді не отримав. Лише 20 березня 2019 року ПАТ «Криворіжгаз» повідомило йому, що 26 липня 2016 року у зв`язку з наявністю заборгованості за спожитий природній газ газопостачання домоволодіння по АДРЕСА_1 було припинено шляхом перекриття та опломбування крану на ввідному газопроводі. 08 лютого 2018 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз» складено акт про порушення № 26 з приводу відмови у доступі до об`єкту споживача по АДРЕСА_1 , внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу та перевірку відключення. 12 квітня 2018 року акт було розглянуто на засіданні комісії та виконано зміну режиму нарахування згідно граничних об`ємів споживання природного газу. Однак вказане не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки фактично домоволодіння відключено від газопостачання з літа 2015 року, жодних попереджень позивач не отримував, відключення від газопостачання проведено з порушенням норм чинного законодавства та при наявності переплати за спожитий природній газ. За період з квітня 2018 року по червень 2019 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було безпідставно нараховано заборгованість за фактично не спожитий газ в розмір 41435,22 грн. Тому позивач просив суд визнати протиправними дії відповідачів щодо припинення йому з вересня 2015 року по теперішній час постачання газу у будинок АДРЕСА_1 та такими, що здійснені з порушенням Правил постачання природного газу і Закону України «Про захист прав споживачів», визнавши неправомірним нарахування боргу по оплаті за природний газ за період з квітня 2018 року по червень 2019 року, зобов`язавши ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провести перерахунок заборгованості за вказаний період у зв`язку з фактичним ненаданням у зазначений період послуг з газопостачання.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Криворіжгаз» про захист прав споживачів відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доказам, поясненням, заявам та клопотанням, а також суд не надав оцінки тому, що подача природного газу до домоволодіння була перекрита і опломбована газовиками за його межами без повідомлення та без присутності позивача. Зазначив, що наявність договору не свідчить про фактичне споживання газу, фактичного приєднання до типового договору розподілу природного газу позивачем після 01 липня 2015 року не було. Вважає, що відповідач вмисно, протиправно, всупереч волі позивача, відсутності газопостачання та нормам чинного законодавства з січня 2016 року нарахував заборгованість за газ в розмірі 1595,42 грн, до сплати вказано 690,83 грн. Не з`ясовано з яких підстав насправді були зроблені ці видумані, протиправні, безпідставні нарахування за газ з січня по липень 2016 року позивачу не відомо. Після того як газовики вмисно протиправно всупереч всьому, без повідомлення і присутності, проти волі позивача 26 липня 2016 року перекрили і опломбували подачу природного газу до домоволодіння за його межами позивач продовжив сплачувати борг за газ. Посилається на те, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» всіляко приховував свою причетність до протиправного перекриття подачі газу до домоволодіння позивача та подав протиправний позов про стягнення заборгованості, чим навмисно ввів суд в оману. Крім того, відповідач сфабрикував акт про порушення №26 від 08 лютого 2018 року.

Від відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Від відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення.

Представник відповідача АТ «Криворіжгаз» Нестерук А.В. в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Представник відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 06 липня 2016 року у зв`язку з наявністю заборгованості за дорученням ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» працівниками Товариства припинено газопостачання по АДРЕСА_1 шляхом перекриття запірного пристрою на ввідному газопроводі із встановленням охоронної пломби.

04 січня 2018 року АТ «Криворіжгаз» на адресу позивача направлений лист щодо необхідності забезпечення 08 лютого 2018 року доступу до території (приміщення) за указаною вище адресою для здійснення працівниками Товариства контрольного зняття показань лічильника газу та проведення перевірки відключення даного об`єкту від системи газопостачання.

08 лютого 2018 року працівниками АТ «Криворіжгаз» складний акт про порушення №26 з приводу відмови у доступі до об`єкту споживача по АДРЕСА_1 , внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу та перевірку відключення. Даний акт про порушення підписаний працівниками АТ «Криворіжгаз» та представником квартального комітету.

12 квітня 2018 року акт про порушення № 26 від 08 лютого 2018 року було розглянуто на засіданні діючої комісії, відповідно до рішення якої за адресою: вул. Нобелівська, буд. 22 виконано зміну режиму нарахування згідно граничних об`ємів споживання природного газу.

На адресу АТ «Криворіжгаз» надійшло доручення ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 15 березня 2019 року про припинення газоспоживання побутовим споживачам згідно реєстру, у тому числі позивачу ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , за борги.

20 березня 2019 року АТ «Криворіжгаз» направило позивачу повідомлення про припинення/обмеження розподілу природного газу за накопичену заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 28652,91 грн.

11 червня 2019 року працівниками Товариства складений акт про порушення № 258 щодо відмови в доступі до об`єкту споживача за вищезазначеною адресою, для здійснення заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу по дорученню ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Того ж дня дане порушення було усунуто шляхом механічного від`єднання газопроводу-вводу Q 32 мм з території домоволодіння АДРЕСА_2 .

27 червня 2019 року акт про порушення № 258 від 11 червня 2019 року розглянуто на засіданні діючої комісії АТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення, відповідно до рішення якої, залишено без донарахування.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції оцінивши правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи обставини, установлені судовими рішеннями у справі № 214/995/22, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за наступними підставами.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/ газотранспортної системи регулюють Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року №1382/27827.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною 1 статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

Зазначене свідчить про те, що AT «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», як Оператор ГРМ, зобов`язаний вживати заходів з безпеки постачання природного газу, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи за адресою позивача.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року затверджено «Типовий договір розподілу природного газу», який у відповідності до п.1.1 є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно із пунктом 1.1. Типового договору договір постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції постачальником.

Згідно із п. 1.2. Типового договору, умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 1.3. Типового договору встановлено, що договір розподілу газу є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви - приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально.

Відповідно до положень Глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Між сторонами 21 серпня 2004 року укладено договір №9017733 по газопостачанню та газифікації домоволодіння за вищевказаною адресою.

Отже враховуючи, що позивач споживав природний газ, за що ним були проведені оплати після офіційного опублікування договору, він вважається таким, що дав згоду на приєднання до умов вказаного вище договору.

Так, вимоги щодо безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків встановлені Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зокрема, Главою 5 Розділу 5.

Відповідно до пункту 5.7 Глави 5 Розділу 5 Правил, відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки підлягає за умови: - наявності витоків газу; - несправної автоматики безпеки; - несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; - відсутності тяги у димових і вентиляційних каналах; - самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; - не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; - не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Згідно із пунктом 5.8. Глави 5 Розділу 5 Правил безпеки, несправне газове обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, а також газове обладнання при виконанні капітального ремонту помешкань житлових і громадських будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства.

Главою 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/ припинення природного газу у випадках: - несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; - відсутності підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; - подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; - відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; - розірвання договору розподілу природного газу; - несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; - несанкціонованого відновлення газоспоживання; - визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; - наявності заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; - необґрунтованої відмови від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); - відмови представникам Оператора ГРМ у доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; - в інших випадках, передбачених законом.

У свою чергу, відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Також відповідно до пункту 9.1 розділу 9 Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Відповідно до пункту 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; 3) для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку.

Вимоги позивача про обов`язок відповідача зробити перерахунок вартості природного спожитого газу з квітня 2018 року по червень 2019 року не підлягають задоволенню, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, у зв`язку із наступним.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року позов ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заборгованість за спожитий природний газ за період з 01 квітня 2018 року по 11 червня 2019 року в розмірі 40315,22 грн, інфляційні втрати 8285,55 грн, 3% річних 3699,04 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2023 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, враховуючи позицію сторін та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем порушення його прав належними та беззаперечними доказами.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста