Номер провадження: 22-ц/813/6742/23
Справа № 522/7383/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Федчишеної Т.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,

встановив:

20.06.2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2022 року у справі №522/17502/19, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 03.08.2013 року по 06.08.2019 року. Під час перебування в шлюбі у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 залишився проживати разом із матір`ю.

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03.08.2020, з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів за період з 16.10.2019 року по 17.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 36 000 грн., яку було стягнуто з відповідача у повному обсязі у травні 2021 року на підставі вжитих виконавчою службою примусових заходів.

Також рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2021 року стягнуто з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 960,00 грн., яке виконане відповідачем 21.03.2022 року.

Ураховуючи здійснені відповідачем одноразові виплати грошових коштів у розмірі 36 000 грн., 10 960 грн., 10 500 грн. на професійну правничу допомогу у справі № 522/11435/21, позивач вважала, що відповідач має неофіційний (прихований) дохід, який не впливає на розмір стягнутих аліментів.

Крім того зазначила, що станом на теперішній час сума аліментів, яка стягується з відповідача не забезпечує гармонійного розвитку дитини та є недостатньою для забезпечення дитини на належному рівні, що пов`язано, зокрема, із досягненням ОСОБА_3 семирічного віку та переходом до вікової групи дітей 6-18 років та збільшенням у зв`язку з цим прожиткового мінімуму для нього. Тому, ураховуючи поступове збільшення прожиткового мінімуму та наявність у відповідача неофіційного доходу, вважає, що останній зобов`язаний та має змогу сплачувати аліменти на дитину в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно.

Також позивачка у позові посилалась на те, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилася дитина, у зв`язку з чим вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року у справі № 522/17502/19 на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 000,00 грн. до 3 000,00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року у справі № 522/17502/19.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 358,06 грн. (а.с.132-141).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 2 300,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального права (а.с.198-207).

Відзив на апеляційна скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 09.11.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.09.2023 року (а.с.223), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.224-227).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та збільшуючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених судовим рішенням, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно (а.с.132-141).

Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року у справі №522/17502/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2020 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 2 000,00 грн., починаючи з 16.10.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14-18).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже розмір аліментів може бути змінено у разі зміни обставин після ухвалення судового рішення про призначення аліментів, які зумовлюють зменшення або збільшення розміру аліментів.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що у період з І кварталу 2019 року по ІІІ квартал 2022 року не отримував будь-яких доходів, не є фізичною-особою підприємцем, засновком будь-яких юридичних осіб, не має у власності транспортні засоби та на його ім`я не зареєстровані будь-які речові права на нерухоме майно (право власності, оренди, іпотеки, тощо). Вказані твердження підтверджуються відповідними доказами (а.с.80-81, 98).

Крім того, відповідач перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості (а.с.98).

Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є власницею 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 . При цьому право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_3 зареєстровано за позивачкою після її виходу у відпустку по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.96-97).

З викладеного можливо зробити висновок про покращення матеріального становища позивачки всупереч тим обставинам, які були викладені нею у позовній заяві.

Збільшуючи розмір аліментів до 3000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач ОСОБА_1 офіційно не працює, на час розгляду справи у суді першої інстанції перебував на обліку у центрі зайнятості, немає у власності нерухомого та рухомого майна та не має регулярного доходу.

В сенсі положень ст. 182 СК України, зазначені обставини є суттєвими для вирішення питання щодо збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового рішенням.

Проте матеріали справи не мають належних і допустимих доказів покращення матеріального стану відповідача і погіршення матеріального стану позивачки, що є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів, на що посилалась позивачка у справі і що передбачено ст. 192 СК України.

Разом з тим, відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 2 300,00 грн. щомісячно.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач, виходячи зі свого матеріального стану, вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2 300,00 грн., рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні зі стягненням з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2 300,00 грн. щомісячно.

Згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з підстав того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи та аргументи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісячно прийняті до уваги і є підставою для зміни рішення суду.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з викладеними обставинами, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду змінити і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 300,00 грн. щомісячно.

У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету слід компенсувати сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 534,12 грн. (а.с.222).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року слова та цифри: «3 000 гривень» замінити словами та цифрами: «2 300,00 грн. (дві тисячі триста гривень 00 копійок)».

В решті рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 534,12 (п`ятсот тридцять чотири гривні 12 копійок) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький