Справа № 2н-7474/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати неправомірною постанову державного виконавця Саксаганського ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 70459060 від 06.12.2022 про стягнення з нього на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу у сумі 2 087,81 грн. та виконавчого збору у сумі 208,78 грн. та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, закривши вказане виконавче провадження і повернувши стягувачу виконавчий документ внаслідок пропущення строку для його виконання. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що оспорювана постанова не відповідає закону щодо строків давності про відкриття виконавчого провадження, оскільки судовий наказ № 2н-7575 виданий стягувачу 23.12.2010, тобто 12 років тому, а відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені протягом трьох років з наступного після набрання рішенням законної сили. У разі пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, орган державної влади/приватний нотаріус повертає виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Стягувач не цікавився станом виконання судового рішення, не вирішував у судовому порядку поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому на підставі статей 447-449 ЦПК України просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року прийнято до розгляду скаргу.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, у матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи за їх відсутності: заявник ОСОБА_1 на вимогах наполягає (а.с. 53), державний виконавець Синявська С.П. проти вимог заперечує (а.с. 39), представник стягувача КПТМ «Криворіжтепломережа» Самбурська Т.С. просить відмовити у задоволенні скарги (а.с. 48).

Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Синявська С.П. направила до суду відзив на скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що перевіркою АСВП встановлено, що 22.01.2016 судовий наказ № 2н-7474/10 від 23.12.2010 виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу в загальному розмірі 2 087,81 грн. повторно був пред`явлений на виконання до Саксаганського ВДВС. Державним виконавцем Бубернак Т.В. 05.12.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (виконавче провадження № 49893489). Втретє судовий наказ № 2н-7474/10 від 23.12.2010 надійшов 25.05.2020 а постановою від 29.03.2021 повернуто виконавчий документ стягувачу (виконавче провадження № 65974766). Останнє пред`явлення на виконання судового наказу № 2н-7474/10 від 23.12.2010 до Саксаганського ВДВС було 06.12.2022, що свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому до Відділу не надходило жодної заяви від ОСОБА_1 стосовно виконавчого провадження № 70459060, тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетроської області від 23 вересня 2010 року у справі № 2н-7474/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання у розмірі 2 694,30 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 25,50 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у розмірі 30,00 грн. на користь держави.

Судовий наказ набрав чинності 23 листопада 2010 року, строк пред`явлення до виконання до 23 листопада 2013 року (а.с. 10 копія наказу).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону 1404-VIII).

Положення, встановлені частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404-VIII за своєю суттю є аналогом змісту частини третьої статті 23 Закону № 606-XIV.

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13 зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

Згідно наданої до суду державним виконавцем копії судового наказу (а.с. 28-29 копія наказу) та відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, судовий наказ № 2н-7474/10 неодноразово пред`являвся стягувачем до виконавчої служби до виконання. Так, постановами державних виконавців від 01.12.2014 та 05.12.2017 виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції чинного на момент винесення постанови Закону) та статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції Закону).

Черговий раз виконавчий документ було пред`явлено стягувачем до виконання у 2020 році, постановою державного виконавця від 25.05.2020 відкрито виконавче провадження № 62165819 та повернуто виконавчий документ стягувачеві постановою від 29.03.2021 на підставі пункту 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вкотре судовий наказ № 2н-7474/10 було пред`явлено стягувачем до виконання у 20021 році, постановою державного виконавця від 07.07.2021 відкрито виконавче провадження № 65974766 та постановою від 09.11.2021 повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

І останній раз виконавчий документ було пред`явлено до виконання у грудні 2022 року, постановою державного виконавця від 06.12.2022 відкрито виконавче провадження № 70459060 яке триває й станом на дату розгляду скарги.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави повернення виконавчого документа стягувачеві, серед яких пунктами 2 та 5 частини 1 саті 37 встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Саме із зазначених підстав повертався судовий наказ № 2н-7474/10 стягувачеві та повторно пред`являвся ним до виконання у межах строків, встановлених вимогами статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та правомірність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки зазначені заявником обставини ґрунтуються виключно на його припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко