Провадження 2/193/344/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О.В ,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який виступає в інтересах ОСОБА_2 до Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: Софіївське відділення комунальне підприємство «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

15.08.2023 представник позивача ОСОБА_1 звернувася до Софіївського районного суду в інтересах позивачки ОСОБА_2 з вказаним цивільним позовом до відповідача Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в обґрунтування якого вказав, що батьки позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також її рідний брат ОСОБА_5 були співвласниками частини житлового будинку за АДРЕСА_1 . Власниками іншої, частини цього будинку, були громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Незадовго після укладення у 1990 році позивачкою шлюбу з ОСОБА_8 її батьки у 1995 році придбали за домашньою угодою у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належну їм половину вищевказаного будинку для проживання позивачки ОСОБА_2 разом зі своєю власною сім`єю, зокрема чоловіком та їхніми спільними трьома дітьми.

У цьому ж році, оселившись у згадану половину будинку, позивачка разом з чоловіком власними силами та засобами зробили у ньому ремонт, відремонтували також господарські будівлі. На території домоволодіння та присадибної земельної ділянки вони вели спільне господарство, розводили птицю та худобу, вирощували городину. При цьому стали сплачувати за електроенергію, водопостачання, податки за землю. У цьому будинку подружжя зареєструвалися самі та зареєстрували своїх спільних дітей.

У 2002 році шлюб між позивачкою та ОСОБА_8 було розірвано, після чого до цього часу окрім позивачки більше ніхто цією частиною будинку не користувався.

Згодом, після смерті своїх батьків, позивачка успадкувала 1/6 частину цього будинку.

Таким чином, посилаючись на те, що позивачка відкрито, добросовісно та безперервно з 2002 року володіє частиною вищевказаного житлового будинку, представник позивача просив суд визнати за ОСОБА_8 право власності на цю частину будинку за набувальною давністю.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

16 серпня 2023 року за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.52).

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги останній підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.77).

Відповідач Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася повторно належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи відзив на позов до суду не подала.

Третя особа: Софіївське відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" у судове засідання свого представника теж не забезпечила, втім направила до суду письмове клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника БТІ, проти позову не заперечує (а.с.65).

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу у заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно довідки Софіївського відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" від 04.07.2023 № 81 станом на 31.12.2012 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Інша частина цього житлового будинку, тобто квартира АДРЕСА_2 , перебувала у спільній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Право всіх вище перелічених співвласників на цей будинок посвідчувалося на підставі свідоцтв про право власності №б/н від 20.12.1994, виданих на підставі розпорядження органу приватизації за № 59 від 05.11.1994 (а.с.5).

На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт від 25.07.2023 та проведено оцінку майна на частину будинку садибного типу, т.зв. квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею - Б, площею 11,5 кв.м.; літнім душем В, площею 1,7 кв.м.; сараєм - Г, площею 50,4 кв.м.; огорожею - №1 та воротами - № 2, загальною вартістю 148 000 гривень (а.с. 6-11, 12-23).

У Витязі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 28.09.2023 маються відомості щодо реєстрації лише 1/6 частини вказаного житлового будинку (т.зв. квартира АДРЕСА_2 ), яку успадкувала позивачка після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 . Іншим власником 2/3 частини цієї половини будинку є син спадкоємця, брат позивачки, - ОСОБА_5 (а.с.24-26, 79).

Як видно з відомостей погосподарської книги Вакулівської (Жовтневої) сільської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області за домоволодінням по АДРЕСА_1 значаться два особових рахунка, зокрема за № НОМЕР_1 , де господарем вказано ОСОБА_6 , а за № 145 - ОСОБА_3 . При чому ОСОБА_6 разом із своєю дружиною ОСОБА_7 значилися мешканцями цього будинку з 1991 року по 1995 рік, а з 1996 по 2002 господарем цього будинку було вказано ОСОБА_8 , який проживав у ньому разом зі своєю сім`єю, позивачкою у справі ОСОБА_2 та їхніми трьома дітьми. У період з 2003 по теперішній час головою домогосподарства будинку (квартира АДРЕСА_4 ) зазначено вже позивачку у справі ОСОБА_2 зі своїми, на час розгляду справи, вже повнолітніми трьома дітьми (а.с.28-43).

Крім того, факт реєстрації позивачки у цьому будинку з 04.10.1996 підтверджується також і відміткою місцевого РВ УМВС у її паспорті громадянина України (а.с. 45)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони є сусідами позивачки та добре пам`ятають її батьків ОСОБА_11 , які проживали у одній з половин житлового будинку по АДРЕСА_1 . В іншій половині проживала сім`я ОСОБА_12 . У 1995 році ОСОБА_6 продав свою частину житлового будинку ОСОБА_11 , а сам виїхав зі своє дружиною. Куди він переїхав їм не відомо. З того часу у цьому будинку стала проживати позивачка разом зі своєю власною сім`єю. А після смерті батьків та розлучення з чоловіком, ОСОБА_2 стала самостійно господарювати всим вищевказаним домоволодінням. На якій підставі позивачка чи до неї її батьки користувалися та проживали у цій половині будинку їм не відомо.

IV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є визнання права. Спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, тобто у повній мірі відновити порушене право особи, а тому в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту відновить її порушене право на майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 4 та ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) роз`яснила, що набуття права власності на річ за набувальною давністю - це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК можливе лише за наявності усіх вказаних нижче умов у сукупності, а саме:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;

- законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном;

- відкритість володіння; безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001.

Окрім того, викладена у ч.3 ст. 397 ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами, та протягом тривалого часу до позивача не пред`являлось будь-яких вимог про витребування вказаної будівлі та про оспорення правомірності і добросовісності володіння нею, свідчить про добросовісність набуття позивачем чужого нерухомого майна частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду справи судом достеменно встановлено те, що ОСОБА_2 щонайменше з жовтня 1996 року і до цього часу добросовісно, відкрито і безперервно, без будь-яких на то правових підстав володіє та користується частиною вищевказаного житлового будинку, а тому поданий представником позивача позов про визнання за ОСОБА_2 права власності на цю частину будинку за набувальною давністю ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Вимогу про стягнення з відповідача судового збору, який позивачка понесла при зверненні до суду з цим позовом, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 280-281 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Софіївське відділення комунального підприємства "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , який позначений у технічному паспорті А-1 (квартира АДРЕСА_4 ), загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею - Б, площею 11,5 кв.м.; літнім душем В, площею 1,7 кв.м.; сараєм - Г, площею 50,4 кв.м.; огорожею - №1 та воротами - № 2, загальною вартістю 148 000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Софіївським районним судом Дніпропетровської області при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складання.

Відомості про учасників справи згідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_5 ;

Відповідач: Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, , місце розташування: вул. 40-років Перемоги, буд. 30, с. Вакулове Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53172;

Третя особа: Софіївське відділення комунального підприємства "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, , місце розташування: вул. Больнична, 78/8, сел. Софіївка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53100.

Повний текст рішення суду складено 07.11.2023.

Суддя О.В. Томинець