ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3055/23
Провадження № 2/210/1119/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 жовтня 2023 року
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровськоїобласті у складі:
головуючої судді Чайкіної О.В.
за участю секретаря Кучевасової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
особи, які беруть участь у розгляді справи: представник позивача - адвокат Примаков К.В., -
Короткий зміст позовної заяви
Згідно із свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.05.1996 року, батьки позивачки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла матір ОСОБА_2 , оскільки сумісно проживала з батьком на час відкриття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивачки ОСОБА_2 . За життя вона 21.05.1996 року склала заповіт, яким заповіла Позивачу квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Для отримання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка в травні 2023 року з заявою звернулася до приватного нотаріуса, яка 01.06.2023 року відкрила спадкову справу, однак відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній факт прийняття спадщини та пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що прийняла спадщину, оскільки з серпня 2020 року по час відкриття спадщини, постійно проживала з матір`ю, та доглядала її, оскільки в силу похилого віку та хвороб, у тому числі і деменції, матір потребувала постійного догляду.
Аргументи учасників справи
Представником позивача адвокат Примаков К.О. підтримав позовні вимоги та обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що Позивачка з серпня 2020 року по час відкриття спадщини, постійно проживала з матір`ю, та доглядала її, в силу похилого віку та хвороб, у тому числі і деменції, матір потребувала постійного догляду.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що Позивач ОСОБА_5 , проживала зі своєю матір`ю з серпня 2020 року. Свідок інколи їм допомагала, ходила в аптеку за ліками, в загалом у позивачки з її матір`ю були гарні стосунки, як у мами з донькою. З позивачем свідок знайома з 2018 року, свідку відомо, що до того, як матір захворіла, Позивачка мешкала на площі ОСОБА_6 , а потім довелось переїхати до мами і остання мешкала з нею до дати смерті. Більше ніхто померлій ОСОБА_2 не допомагав, оскільки позивачка єдина дитина.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона працює разом з позивачкою, остання залишилась без чоловіка і свідок допомагала їй та її матері. ОСОБА_8 , чоловік свідка, коли була погана погода, завжди підвозив її та позивачку з роботи додому. ОСОБА_1 мешкала на АДРЕСА_3 . Свідку відомо, що Позивачка мешкала з мамою по вул. Якіра останні три роки. У померлої ОСОБА_9 більше дітей окрім ОСОБА_10 не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_1 мешкала по АДРЕСА_3 з 2020 року разом з мамою, йому це відомо, оскільки він не раз її підвозив з роботи до дому. Мати позивачка була вже старенькою і хворіла.
Відзив на позовну заяву відповідач не надав.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.05.1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 . Квартиру у власність була отримана на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності було зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ. в реєстровій книзі за №123П-273-273 (а.с.9).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки ОСОБА_12 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 1957 року зареєстрованого у відділі РАЦС м. Наволоки Іванівської області (а.с.10).
27 серпня 1977 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_13 , який зареєстрований у Дзержинському відділі РАЦС 27 серпня 1977 року серія НОМЕР_3 , свідоцтво видане Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1477. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть НОМЕР_4 від 23.10.2006 року, видане Дзержинському відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1054 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , у віці 86 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 30.12.2021 року, видане Металургійним відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №2550 (а.с.14).
З дослідженої спадкової справи за № 38/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 встановлено, що за життя ОСОБА_2 21.05.1996 року склала заповіт, посвідчений завідуючою Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1-1898, яким заповіла ОСОБА_1 , квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.43).
Також відповідно до спадкової справи, до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину зверталася лише ОСОБА_1 (а.с. 37- 54).
Відповідно до акту, завіреного головою ОСББ «Бизова 7МАА» Матвійчук Л.Г. постійно проживала з матір`ю ОСОБА_2 з серпня 2020 року по день смерті ОСОБА_2 по ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 в силу похилого віку та хронічних хвороб постійно потребувала догляду та допомоги, яку надавала ОСОБА_1 (а.с.19).
Допитані з залі судового засідання свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 кожен окремо підтвердили, що знають ОСОБА_1 . Матір позивачки - ОСОБА_2 проживала по АДРЕСА_2 , в силу похилого віку хворіла і тому ОСОБА_1 у 2020 році переїхала та постійно проживала у матері ОСОБА_2 , доглядала її по час смерті.
Суду також представлено товарний чек від 29 травня 2023 року на суму тринадцять тисяч двісті гривень, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатила послуги за поховання ОСОБА_9 (а.с.22).
Приватний нотаріус Січкар Б.В. 08 червня 2023 року постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не підтверджений факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За правилами частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).
Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини лише 01 червня 2023 року, тобто з пропуском строку, встанолвеного для прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 38/2023 інші спадкоємці, окрім позивача, яка є донькою спадкодавця, відсутні.
Встановлено, що адреси реєстрації спадкодавця та позивача не співпадають, однак згідно показів свідків ОСОБА_1 за два роки до смерті матері ОСОБА_2 фактично проживала за адресою реєстрації матері та здійснювала за нею догляд. Згідно акту про постійне проживання, позивач з серпня 2020 року постійно проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації.
На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 сама, інші особи, які на момент смерті були зареєстровані з спадкодавцем відсутні.
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Рукавіциною Н.В. - завідуючою Третьої Криворізькою державною нотаріальною конторою 21 травня 1996 року, зареєстрований за № 1-1898, яким заповідала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . Відомості про скасування чи визнання недійсним заповіту в матеіалах спадкової справи відсутні.
Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом.
Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах.
Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20.
Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.. (ч.1 ст.95 ЦПК України)
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом є позивач , непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатних вдови( вдівця) та непрацездатних батьків судом не встановлено.
Проаналізувавши письмові матеріали справи у сукупності з показаннями свідків, які, кожен окремо, під присягаю засвідчили, що ОСОБА_1 останні роки перед смертю матері мешкала по АДРЕСА_4 , саме там де мешкала її похила мати ОСОБА_15 .
Свідки також підтверджують, що позивач піклувалась про матір, надавала їй необхідну допомогу, а після смерті організувала поховання та сплатила усі витрати.
Свідки розповіли детальні обставини життя ОСОБА_1 та її матері, обізнані про їх життєві проблеми та обставини життя, хворобу спадкодавця, тому суд вважає, що надана свідками інформація свідать про те, що їх показання є правдивими, логічними та послідовними.
Суд приходить до переконання про те, що Позивачем подано належні та допустимі докази, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, що Позивачка дійсного мешкала з померлою до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 за однією адресою з 2020 року.
Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме з серпня 2020 року по час смерті спадкодавця по ІНФОРМАЦІЯ_3 , то позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо судових витрат
Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 не просить суд стягнути судові витрати з відповідача, то судові витрати сплату судового збору з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст..ст. 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -
Позовні ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме, що спадкоємець ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме з серпня 2020 року по час смерті спадкодавця по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 26 жовтня 2023 року

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6

- відповідач: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, адреса 50000, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, №1

Суддя: О. В. Чайкіна