ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2023 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/25238/21

Номер провадження: 22-ц/819/124/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Склярської І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А., Пузанової Л.В.,

секретар Доброва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2022 року в складі судді Прохоренко В.В., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 та покласти на нього терміном на 6 (шість) мiсяцiв наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_1 перебувати в мiсцi проживання ОСОБА_2 (громадянки України. ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та інших місць проживання та/або перебування вказаної особи;

- заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефоннi розмови iз ОСОБА_2 або контактувати з нею через iншi засоби зв`язку особисто та/або через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання ОСОБА_2 (громадянки України. ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , до місця її знаходження. перебування, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 особисто та/або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_1 , переслідувати її та спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви зазначила, що в з сiчня 2019 року по 21.06.2021 вона проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_4 .

Вона, ОСОБА_1 , їх спільна донька - ОСОБА_4 , та її син від першого шлюбу - ОСОБА_5 , проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

З вересня 2020 року вони почали проживати за адресою: АДРЕСА_3 , де по теперішній час проживає ОСОБА_1 .

Через активний прояв агресії з боку ОСОБА_1 до неї та дітей, їхні подружні стосунки почали значно погіршуватись.

Так, наприклад, під час вагітності донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мiж нею та ОСОБА_1 почали виникати серйозні непорозуміння через вкрай свавільну моральну та розбещувальну поведінку останнього відносно неї. Така поведінка проявлялась у тому, що він утiсняв її в правах (особливо у праві пересуванні та спілкуванні), зачиняв у кімнатах та не давав можливості покинути житло; забирав у неї мобільний телефон, ображав і принижував та, більш того, постійно погрожував забрати ще ненароджену дитину (доньку).

Така поведінка ОСОБА_1 призвела до того, що 08.12.2019 (перебуваючи на 24 тижні вагітності) та 19.12.2019 (перебуваючи на 26 тижні вагітності), вона потрапила до відділення допологової підготовки КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР з діагнозом «Загроза передчасних пологів», де перебувала на стаціонарному лікуванні.

Причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_1 та погіршенням її стану здоров`я не заперечується самим ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 , були встановлені камери відеоспостереження, з метою тотального контролю над нею.

Коли вона народила доньку, ОСОБА_1 під час чергових непорозумінь та сварок, неодноразово насильно забирав її (вперше це сталось коли дитині було всього лише 4 мiсяцi вiд народження) з метою завдати їй болю, страждань та переживань. ОСОБА_6 постійно принижував її перед дітьми, виставляючи її у світлі поганої матері.

Більш того, ОСОБА_1 виганяв її та сина з квартири на вулицю, вимагаючи, при цьому, залишити йому доньку, систематично шантажував позбавленням фінансування, з його боку, на утримання доньки та її утримання через відмову, з її боку, вступати з ним в інтимні відносини.

ОСОБА_1 у категоричній формі забороняв їй пересуватись з дитиною містом без нього, таким чином, суттєво звузивши можливість, в т.ч., для доньки спілкуватися з родичами, можливість пізнавати світ та перебувати на свіжому повітрі.

За період їх спільного проживання з ОСОБА_1 , він всіляко обмежував право, в т.ч., дитини на спілкування з іншими людьми, дітьми тощо. Він або забороняв друзям, товаришам приходити у гості, або у крайніх випадках, коли все ж таки друзі приходили, він забирав доньку до іншої кімнати з метою уникнення її спілкування із вказаними особами. У зв`язку із чим, донька була замкнута та боялась сторонніх людей.

ОСОБА_1 у грубій формі блокував бажання старшого сина піклуватись про свою сестру, підходити до неї, тримати на руках та приділяти їй увагу. Він його також ображав та постійно залякував фізично розправою.

Періодично знаходячись у афективному стані ОСОБА_1 бив, ображав, кричав принижував та виганяв її на вулицю. Вказані дії відбувались у присутності дітей. ОСОБА_1 неодноразово застосовував сексуальне насилля по відношенню до неї. Були спроби зґвалтування у присутності маленької доньки.

Будучи заляканою ОСОБА_1 продовжувала з ним проживати, оскільки боялась пiти вiд нього, адже останній, в такому випадку, погрожував їй фізичною розправою та стверджував, що забере спільну доньку. Крім того, ОСОБА_1 погрожував забрати у банківську картку, на якій були грошові кошти, які вона витрачала на сім`ю та дітей, позбавити її особистого телефону тощо.

Вона не одноразово зверталась до правоохоронних органів з метою її захисту та покарання винного, але бажаного результату вони не надали.

В червні 2021 року вона за допомогою працівників поліції була оформлена та доставлена до притулку для постраждалих від домашнього насильства Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де перебувала разом з дітьми у період з 21.06.2021 до 16.10.2021. Її з дітьми було взято під соціальний супровід, складено план соціальної та психологічної роботи щодо підтримуючої терапії та корекційно-реабілітаційної роботи. 3 тексту вищевказаної відповіді вбачається, що за результатами оцінки потреб було встановлено, що вона та діти є дійсно постраждалими в домашнього насильства.

У період їхнього перебування у вищевказаному притулку, з нею та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проводилися індивідуальні корекційно-реабілітаційні заняття з психологом притулку ОСОБА_7 , які були направлені на: стабілізацію психоемоційного стану особистостей, подолання тривоги, хронічного стресу, відчуття небезпеки, розширення свідомості і підтримку і засвоєнні нових позитивних спосіб мислення і поведінки.

Так, у висновку за результатами її психологічного обстеження (який був проведений в період з 12.07.2021 по 16.10.2021), складеного психологом відділу з протидії та запобіганню домашньому насильству Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_7 на предмет діагностики її психоемоційного стану та психологічних наслідків домашнього насильства психологом встановлено, що вона знаходилась в заляканому та розгубленому стані, а також відзначались ознаки хронічного стресу, такі як: виражене страждання в сльозах, нервове напруження, скутість, відчуття страху, відчуття безпорадності, пригніченість, бажання все контролювати, неможливість розслабитись. Психологом було встановлено, що вона проживала неприємні стосунки, як нестерпний тиск, і несправедливу жорстокість, відчувала невпевненість в собi та власних силах, спостерігалась низька самооцінка, відчуття меншовартості. Через пригніченість та неможливість вплеснути негативні емоції та захиститись; у неї накопичувався стрес, у зв`язку з чим, вона схильна до ауто агресії. Спеціаліст зазначив, що у неї присутні ознаки травматичної прихильності, що є стратегією самозбереження в ситуаціях насильства.

Психологом зроблено наступні висновки тa рекомендації: перечисленні вище психоемоційні відхилення (психотравми) спричиненні домашнім насильством та несуть загрозу її психічному здоров`ю і можуть привести до нервових розладів або до повної деформації особистості. Її психоемоційний стан потребує: виключити умови ризику повторного психологічного травмування та емоційного тиску; проведення психологічної корекційно-реабілітаційної роботи з вже існуючими психотравмами; консультація невролога.

У тексту висновку за результатами психологічного обстеження її сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено, що він був присутній в моменти вчинення фізичного i психологічного домашнього насильства від ОСОБА_1 по відношенню до матерi. Він був заляканий, реагував емоційно та захищав матір агресивною поведінкою, а потім довго переживав. ОСОБА_8 відчуває страх до співмешканця матері, та постійну небезпеку і напругу в сім`ї. Психолог зазначила, що у ОСОБА_8 присутня висока тривожність, емоційна напруженість, вiн демонструє недовіру, сторожкість, відчуває небезпеку і є потреба захистити себе. Хлопцю властива емоційна ригiднiсть, с проблеми соціалізації. У хлопця присутні: емоційна незадоволенiсть: дитина терпить неприємні стосунки, як нестерпний тиск; актуальна проблема у захисті та безпеці. Перелічені вище психоемоційної викривлення говорять про погрозу розвитку психоемоційної депривації (як позбавлення можливостей задовольнити особисті потреби) та шкодять психічному здоров`ю ОСОБА_8 .

Внаслідок відсутності регуляції емоційного стану хлопця в перспективі вікових змін прогнозується розвиток соціопатії та девіацій поведінки та психіки в різних проявах руйнування. Для того, щоб ОСОБА_8 зростав і розвивався в затишній, комфортній атмосфері, щоб не було загроз його психічному здоров`ю хлопцю необхідно: забезпечити безпечні умови розвитку дитини; виключити умови ризику повторного психологічного травмування та емоційного тиску: сприяти проведенню корекційної роботи щодо відновлення сприйняття свого тіла, почуттів та відновлення комунікаційний здібностей.

Вік малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , унеможливлює проведення з нею будь якої психологічної роботи, в т.ч., визначення рівня нанесеного ушкодження психоемоційного стану дитини внаслідок фізичного та психологічного насильства в родині.

У період перебування у притулку, ОСОБА_1 не залишав її у спокої, постійно телефонував з різних номерів (в т.ч. зі скритих), залишав безліч голосових повідомлень та смс-повідомлень, які містили, з одного боку, визнання ОСОБА_1 факту неправомірних дій відносно неї та вибачення і прохання повернутись у сім`ю, а, з іншого боку, продовження погроз фізичного та сексуального характеру.

Від неправомірних та протиправних дій кривдника ОСОБА_1 , вона відчуває емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та, більш того, боїться за свою безпеку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від від 10 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису задоволено частково. Суд ухвалив:

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , співмешканця ОСОБА_2 , строком на 3 (три) місяці.

Заборонити ОСОБА_1 перебувати в мiсцi проживання ОСОБА_2 (громадянки України. ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та інших місць проживання та/або перебування вказаної особи.

Заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні розмови iз ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та/або через третіх осіб.

Заборонити ОСОБА_1 особисто та/або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_1 , переслідувати її та спілкуватися з нею.

В решті вимог відмовити.

Копію рішення направити до Херсонського районного Управління поліції ГУНП в Херсонській області для взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на профілактичний облік; а також до Виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Особи, які подали апеляційну скаргу наводять судову практику суду апеляційної та касаційної інстанцій у спірних правовідносинах та на доведення доводів апеляційної скарги посилаються на те, що ОСОБА_11 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_12 систематичного домашнього насильства стосовно неї і дитини у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; не доведено настання ризиків вчинення насильства у майбутньому.

Вважають, що при відсутності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб переслідує ОСОБА_2 , погрожує останній, вчиняє інші насильницькі дії стосовно неї чи спільної дитини, суд першої інстанції всупереч зазначеному дійшов невірного висновку про наявність підстав для застосування обмежувального припису. Зазначають, що оспорюване судове рішення у подальшому має вплинути на правовідносини з приводу спілкування батька та бабусі з дитиною, які розглядаються у судовому порядку в суді першої інстанції.

Також зазначили, що судом першої інстанції порушено процесуальний строк розгляду зазначеної справи.

Представники ОСОБА_1 за наявнсості ухвали про розгляд справи у режимі відеоконференції, реалізували своє право та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції,враховуючи психологічний стан заявниці, дійшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 психологічного насилля.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15).

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до поліції з приводу вчинення її співмешканцем ОСОБА_1 насилля відносно неї та дітей.

З талону повідомлення єдиного обліку № 7590 вбачається, що 19.03.2020 о 14.45 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.03.2020 о 14.45 год. за адресою: АДРЕСА_2 , відбувається домашнє насилля з боку чоловіка, який на даний час пішов з квартири. Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З талону повідомлення єдиного обліку № 12269 вбачається, що 09.05.2020 о 00.14 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.05.2020 о 00.14 год. за адресою: АДРЕСА_2 , співмешканець ОСОБА_1 поводить себе агресивно.

З талону повідомлення єдиного обліку № 16089 вбачається, що 20.06.2021 о 15.10 год. до ЧЧ ХРУП звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просить поліцію прийняти міри до співмешканця ОСОБА_1 , котрий вчиняє домашнє насилля, погрожує фізичною розправою та наносить тілесні ушкодження.

З відповіді УПП в Херсонській області ДПП НПУ від 10.08.202 вбачається, що за результатами опрацювання звернень ОСОБА_2 :

19.03.2020 - винесено постанову ГАА № 53811 за ст. 183 КУпАП;

09.05.2020 - проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_1 , конфлікт вирішено мирним шляхом;

21.06.2021 - прийнято заяву та пояснення, ОСОБА_2 з дитиною доставлено до лікарні ім. Лучанського для огляду та в подальшому поміщено до Кризового центру для жінок, які постраждали внаслідок домашнього насильства.

З інформаційного листа Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 04.08.2021 № 01-24/1160, вбачається, що з 21.06.2021 по 04.08.2021 у притулку для постраждалих від домашнього насильства Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді перебуває ОСОБА_2 , та її малолітні діти. За результатами оцінки потреб ОСОБА_2 взято під соціальний супровід, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах внаслідок вчинення відносно неї та дітей домашнього насильства, складено плат соціальної та психологічної роботи щодо підтримуючої терапії та корекційно-реабілітаційної роботи. За результатами якої підтверджено вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню як до жінки, так і до старшого сина жінки, у присутності якого відбувалися травмуючи події.

Аналогічну інформацію містить інформаційний лист Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.11.2021 № 01-24/1854.

З висновку за результатами психологічного обстеження, виданого психологом відділу з протидії та запобіганню домашньому насильству Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_7 вбачається, що психоемоційні викривлення та відхилення спричинені домашнім насильством та несуть загрозу психічному здоров`ю жінки і можуть призвести для нервових розладів або до повної деформації особистості жінки.

В судовому засіданні також, були досліджені скріншоти СМС-повідомлень від заінтересованої особи, що підтверджує факт вчинення психологічного насилля ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 .

Мотиви і доводи апеляційного суду та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї особи.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22), 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19).

Враховуючи принцип пропорційності, вимог заявниці, щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника, згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, який обґрунтовано виходив із того, що заявниця підтвердила факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в сім`ї, а також наявність ризиків продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства у майбутньому.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_2 не порушила перед судом видачу обмежувального припису відносно спільної дитини учасників справи, а тому доводи апеляційної скарги про наявність судових проваджень про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, участі батька у вихованні дитини та участі бабусі у вихованні дитини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та обсяг прав та обов`язків батька, визначених СК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення строків розгляду справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до положень ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Частиною 9 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ч.2 ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Проте, порушення цього строку не є підставою для безумовного скасування рішення суду, а тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строку розгляду справи не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції, рішення.

Крім того, слід зазначити, що суд призначив розгляд справи у встановлений процесуальним законом строк, проте розгляд справи у призначений судом день та час розгляду не відбувався, з причин відсутності доказів належного повідомлення, в наступному: заяви ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_13 про відкладення розгляду справи, а потім: неявки учасників справи.

Отже, наведені апелянтом доводи не надають підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, належну оцінку яким надав суд першої інстанції і підстави для їх переоцінки апелянтом не доведені. А також обставини для вирішення питання про встановлення способів участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, у даній справі не встановлювалися та не могли бути встановлені, оскільки питання видачі обмежувального припису відносно спільної дитини заявниці та заінтересованої особи не порушувалося у судовому порядку, а отже і не вирішувалося, як таке яке має вплив на участь батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

Судові витрати, понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу, з підстав залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374-375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді О.А. Кузнєцова

Л.В. Пузанова