Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого -судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе.

Посилається в позові на те, що шлюб з відповідачем був укладений 17 серпня 1962 року.

Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного з них.

В 2013 році взаємовідносини в сім`ї стали погіршуватися.

В 2014 році він виїхав на постійне місце проживання до Республіки Австрія, набув громадянство цієї країни,що підтверджується його паспортом.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 07 серпня 2023 року та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

09 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача, яким остання позов підтримала і просить розірвати укладений з позивачем шлюб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 1962 року.

За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї.

Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо.

З 2014 року позивач проживає в Республіці Австрія, є громадянином вказаної країни.

На примирення сторони не згодні.

За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Враховуючи, що позивач з 2014 року є громадянином Республіки Австрія, написання його анкетних даних у паспорті даної країни відрізняється від їх написання в паспорті громадянина України, а саме відсутня графа: по батькові.

При укладенні шлюбу сторін оформлення документів, а саме актового запису про укладення шлюбу та свідоцтва про укладення шлюбу, яке видавалося на підставі актового запису, відбувалося відповідно до діючого на той час законодавства України.

З урахуванням цього суд вважає за необхідне викласти резолютивну частину рішення суду про розірвання шлюбу сторін з урахуванням вказаних обставин.

Керуючись ст.ст. 3, 104,110,112-113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 197, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 серпня 1962 року виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області між ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 ( а/з № 61) розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва