Справа№938/772/23
Провадження № 2/938/208/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу,

за участю :

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.10.2002 у Відділі РАГСу Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №46.

Ухвалою суду від 10.10.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 31.10.2023.

В судове засідання 31.10.2023 сторони не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 31.10.2023 подала заяву (Вх. №3629/23), в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 31.10.2023 також подав заяву (Вх. №3630/23), в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до положень ч.2 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та беручи до уваги заяви позивача і відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26 жовтня 2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у у Відділі РАГСу Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №46.

Неповнолітніх дітей, на час розірвання шлюбу у них, немає.

Зазначає, що причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач вже протягом тривалого часу зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та скандали. Внаслідок цього, сімейні відносини стали холодними та недружніми, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вважає, що збереження сім`ї є неможливе, і таке суперечить її інтересам. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Правова позиція відповідача.

Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти розірвання шлюбу.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано 26.10.2002 у Відділі РАГСу Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №46. Після державної реєстрації шлюбу, прізвище чоловіка та дружини: " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 26.10.2023, виданим Верховинським райвідділом РАГСу в Івано-Франківській області (а.с.6,7).

Позивачка вважає, що сім`я між нею та відповідачем розпалась, шлюб носить формальний характер, тому звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу розірвання укладеного між ними шлюбу, які врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється зокрема на підставі шлюбу.

Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до положень частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 Сімейного кодексу України

Зокрема, законодавцем визначено, що при вирішенні такого спору, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами.

Позивач, просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, оскільки такий носить формальний характер.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, про що зазначив у заяві поданій до суду 31.10.2023.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не мають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, відповідач після реєстрації шлюбу обрала прізвище " ОСОБА_4 ", вимоги про відновлення дошлюбного прізвища позивач, не заявляла.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судові витрати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового визначає Закон України «Про судовий збір».

Так, відповідно до відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року 2684грн.

Згідно пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн.

Таким чином позивачка при поданні позову до суду повинна була сплатити судовий збір в сумі 1073,60грн.

Як встановлено судом, при поданні позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 1078грн 60коп., що підтверджується квитанцією №6 від 03.10.2023, тобто позивачкою зайво сплачено судовий збір у розмірі 5,00грн.

Суд роз`яснює позивачці, що відповідно до пп.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, які кореспондуються із положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене, визнання відповідачем ОСОБА_2 , позову до початку слухання справи по суті, позивачці слід повернути з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить 536,80грн (50% від 1073,60), та стягнути з відповідача на користь позивачки 50% судового збору в сумі 536,80грн (50% від 1073,60),

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 26.10.2002 у Відділі РАГСу Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №46.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 536,80 грн.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. відповідно до квитанції АТ КБ "ПриватБанк" №0.0..1 від 04.07.2023.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер- відсутній.

Повне рішення складено 06.11.2023.

Суддя Роман ДЖУС