У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 761/30089/21
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/14246/2023
Головуючий у суді першої інстанції Н. Г. Притула
Суддя -доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
02 листопада 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та анулювання запису про шлюб, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року,

у с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, який просить поновити посилаючись на те, що такий строк було пропущено через недобросовісні дії адвоката, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення пропущено нею з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року залишено без руху, надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду, оскільки вказані апелянтом в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення визнані судом неповажними.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року.

Як на інші підстави поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 22 вересня 2022 року позивач посилається на те, що немає юридичної освіти і не знає судового процесу, тому нею було укладено договір на надання правової допомоги з адвокатом Бондарем А. В., яким була подана він її імені позовна заява про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб. Згідно умов укладеного між нею та адвокатом договору, Бондар А. В. зобов`язався вчиняти від її мені всі процесуальні дії на досягнення позитивного результату, у тому числі подавати апеляційні та касаційні скарги.

Вказала, що не могла брати участь у судових засіданнях, оскільки образа та злість на обставини, в яких вона опинилася могли зашкодити давати пояснення стримуючи негативні емоції. Проте адвокат Бондар А. В. брав участь у судових засіданнях та був обізнаним про рух справи. Дізнавшись про те, що 22.09.2022 судом було ухвалено рішення про відмову у задоволенні поданого нею позову про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб, адвокат Бондар А. В. запевнив її у доцільності апеляційного оскарження рішення суду від 22.09.2022 у цій справі. На підставі зазначеного нею було передано адвокату кошти за надані послуги та для сплати судового збору за апеляційне оскарження рішення суду від 22.09.2022. Очікуючи інформацію про рух апеляційного провадження, вказала, що у період з вересня 2022 року по червень 2023 року доглядала за хворою матір`ю у м. Каневі Черкаської області, спілкуючись з адвокатом по телефону та за допомогою месенджерів. У телефонних розмовах адвокат не надавав інформацію про рух справи, посилаючись то на війну, то на хворобу, то на відсутність світла, а потім взагалі почав ігнорувати дзвінки.

ОСОБА_1 підтвердила факт надання їй інформації адвокатом щодо ухваленого у справі судового рішення за результатами її розгляду по суті спору. Проте вказує, що вона не мала ні часу, ні можливості займатися цією справою і цілковито покладалася на адвоката, який спочатку запевнив її у доцільності подачі апеляційної скарги на рішення суду від 22.09.2022, а потім самостійно відмовився від подачі апеляційної скарги, вводячи в оману ОСОБА_1 . Вказала, що не зловживала своїми правами, однак на той час мала поважні причини покласти на іншу особу контроль за веденням справи, так як не мала сил займатися ще й цією справою. Також повідомила, що з хворою мамою повернулась до м. Києва у червні 2022 року, у серпні подала апеляційну скаргу на рішення у цій справі, а у вересні 2023 року її мама померла. Оскільки з 31.07.2023 адвокат Бондар А. В. не виходив з нею на зв`язок вона звернулася до іншого адвоката з метою апеляційного оскарження рішення суду у цій справі.

З урахуванням наведеного особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що неподання апеляційної скарги раніше обумовлено об`єктивними обставинами, а тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оцінивши нові доводи поважності причин пропуску строку, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 124 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, єспл, від 18.10.2005). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної вищезначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України», заява № 50966/99).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.09.2022 розгляд справи по суті спору вирішувася судом у судовому засіданні за участю представників позивача та відповідача. Отже представник позивача Бондар А. В. був обізнаним про розгляд судом цієї справи, та брав участь у судовому засіданні 22.09.2022.

За результатами розгляду справи 22.09.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 03.10.2022. Відтак тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі, визначений ч. 1 ст. 354 ЦПК України, суд відраховує з дня складення повного судового рішення.

20.10.2022 представник позивача Бондар А. В. подав до суду заяву про надання копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2022 у справі №761/30089/21 (а.с.122).

У матеріалах справи міститься розписка представника позивача Бондара А. В. про вручення йому 29.11.2022 повногорішення суду (а.с.123).

Отже, з дня вручення представнику позивача повного судового рішення, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, сторона позивача мала право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду, тобто апеляційну скаргу на оскаржуване судове рішення сторона позивача повинна була подати до суду у строк до 29.12.2022.

Разом з тим, апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року подано позивачем 17.08.2023, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду понад дев`ять місяців.

У заяві про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, направленій до суду 13.10.2023, ОСОБА_1 вказує на те, що адвокат Бондар А. В. повідомив її про ухвалення судом 22.09.2022 рішення за результатами розгляду цієї справи, копія повного рішення суду вручена стороні позивача 29.11.2022. Матеріали справи не містять відомостей про звернення сторони позивача до суду у період з 29.11.2022 по 29.12.2022.

ОСОБА_1 посилаючись на недобросовісність дій адвоката Бондара А. В. не вказує у клопотанні причини неможливості звернення до суду із заявою про отримання інформації про рух справи, усвідомлюючи, що така інформація не надається їй адвокатом.

Будучи обізнаним про ухвалення судом рішення у цій справі та маючи намір оскаржити судове рішення у апеляційному провадженні позивач понад дев`ять місяців очікувала надання такої інформації її адвокатом.

При цьому вказуючи на недобросовісність дій адвоката Бондара А. В. та відсутність спілкування з ним у період з дня ухвалення судом рішення у цій справі та до 31.07.2023 року, ОСОБА_1 не вказує про її спілкування з адвокатом Бондарем А. В. та добросовісне виконання ним своїх повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 у іншій справі за позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є правонаступниками після ОСОБА_6 , про поділ майна подружжя, з яким позивач звернулася до Києво - Святошинського районного суду м. Києва у липні 2020 року (№369/9410/20)

Із змісту рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27.04.2023 року у справі №369/9410/20 вбачається, що представництво інтересів позивача у вказаній справі здійснював адвокат Бондар А. В., який брав участь у судовому засіданні 27.04.2023. У мотивувальній частині рішення відображено, що серед інших клопотань та заяв, адвокатом Бондарем А. В. від імені та в інтересах ОСОБА_1 було подано клопотання про залучення до участі у справі № 369/9410/20 правонаступників.

Наведене свідчить про спілкування ОСОБА_1 з адвокатом Бондарем А. В. у період з 29.11.2022 (день вручення рішення від 22.09.2022) до 27.04.2023 та володінням інформації про рух справи. Зокрема із доданої до матеріалів апеляційної скарги роздруківки листування позивача з адвокатом Бондарем А. В. чітко вбачається, що після ухвалення 22.09.2022 судом рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб, остання продовжила співпрацювати з адвокатом та підтримувала з ним зв`язок стосовно справи про поділ майна подружжя, за результатами розгляду якої позов ОСОБА_1 було задоволено.

Із наданої переписки вбачається, що адвокат надав своїй довірительці інформацію по справі про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб, спілкування ОСОБА_1 та адвоката Бондара А. В. продовжувалося і після 27.04.2023 та тривало до липня 2023 року.

Разом з тим, подавши 17.08.2023 апеляційну скаргу на рішення суду від 22.09.2022 (майже через дев`ять місяців з дня складення повного судового рішення - 22.09.2022) ОСОБА_1 намагається переконати суд щодо недобросовісності дії адвоката Бондара А. В. та вказує зазначене у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, як поважну причину пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення.

При цьому матеріали справи вказують на зворотне.

Так, між ОСОБА_1 та її представником Бондарем А. В. була обумовлена чітка позиція щодо здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 у судах як першої так і апеляційної інстанцій у справі №761/30089/21, рішення у якій оскаржується позивачем, та у справі №369/9410/20, розгляд якої здійснювався судом за участю адвоката Бондара А. В. у той період, коли як стверджує ОСОБА_1 , вона не спілкувалася з адвокатом та він не виходив на зв`язок.

При цьому посилаючись на хворобу матері ОСОБА_1 не вказує яким саме чином це не стало перешкодою подати апеляційну скаргу 17.08.2023, проте стало перешкодою подати таку апеляційну скаргу у строк з 29.11.2022 до 17.08.2023.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що необхідність в апеляційному розгляді справи №761/30089/21 виникла у ОСОБА_1 після ухвалення Києво - Святошинським районним судом Київської області 27.04.2023 рішення суду у справі №369/9410/20.

Наведені в клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду від 22.09.2022 інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі, фактично є тими ж, що вказані ОСОБА_1 у клопотанні, поданому до суду разом з апеляційною скаргою 17.08.2023, які ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.09.2023 визнані неповажними.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зауважував, що норми, які регулють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2020 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України»).

Питання поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, його вирішення покладається на розсуд суду. Такими причинами можуть бути обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню відповідними доказами. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип «res judikata» наведені заявником підстави для поновлення строку.

Зокрема Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Строки та порядок подачі апеляційної скарги в однаковій мірі стосуються як фізичних, так і юридичних осіб. Представник позивача є адвокатом, який в силу обізнаності процесуальних норм закону повиннен діяти в межах та у строки, визначені ст. 354 ЦПК України, чого ним зроблено не було.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Апеляційний суд вважає зазначені інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року неповажними та такими, що повністю суперечать вимогам закону щодо обрахування перебігу процесуального строку.

Заявник не навів конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами, які унеможливили подання нею апеляційної скарги у визначений законом строк, а також доказів які б свідчили про належне виконання нею процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від позивача дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Факт недобросовісності дій адвоката Бонара А. В. не знайшов своє підтвердження під час перевірки матеріалів справи, а томуне може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскількине буде виправдовувати втручання у принцип «res judikata».

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнати причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою неповажними.

Визнаючи вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року неповажними, апеляційний суд не вбачає у цьому порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

У свою чергу право на оскарження судового рішення також обмежене встановленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд апеляційної інстанції, виходить із того, що позивачем не надано доказів відсутності реальної можливості цікавитися фактичним рухом справи. Ні позивач, ні її представник, будучи обізнаними про ухвалення 22.09.2022 судом рішення у цій справі, не вчинили відповідних дій, спрямованих на апеляційне оскарження судового рішення у розумні строки, а не за сплином дев`яти місяців після ухвалення судом рішення по суті спору у справі.

Так, відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що апеляном подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, проте такі підстави визнаються апеляційним судом неповажними, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 вересня 2022 року у відповідності до вимог ст.357 ЦПК України.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та анулювання запису про шлюб, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення.

Судді Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна