Справа №717/963/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів.

Представник позивачки ОСОБА_3 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів які стягуються на підставі судового наказу №717/653/21 , виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 20 травня 2021 року на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу №717/653/21, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 20 травня 2021 року на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини усіх видів заробітку на 1/6 частину усіх видів заробітку.

Представник відповідача: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що у даний час вона не працює, оскільки доглядає за своєю малолітньою донькою. Позивачка живе сама із донькою. Отримує дохід у розмірі 860 гривень, а тому не може сплачувати аліменти. ОСОБА_4 хворіє на ДЦП і в даний час перебуває за межами України, її утримує комуна. Позивачка вважає, що аліменти, які з неї стягуються на утримання ОСОБА_4 , не витрачаються на утримання дитини.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що ОСОБА_4 більше шести років знаходиться закордоном. Позивачка сплачує аліменти на її утримання. Відповідач не утримує ОСОБА_4 і не доглядає за нею. Раніше ОСОБА_1 працювала, але з 03 вересня 2021 року знаходилася у відпустці, а в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. ОСОБА_1 та її доньку утримують родичі, а тому вона не може сплачувати аліменти.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та допитаний у якості свідка пояснив, що ОСОБА_4 зараз живе в Італії і періодично приїжджає в Україну. ОСОБА_2 майже щотижня їздить до Італії, передає доньці одяг та продукти. ОСОБА_4 не перебуває на утриманні комуни. ОСОБА_4 хворіє на ДЦП і живе в Італії у зв?язку із лікуванням.

Свідок ОСОБА_7 дала суду показання про те, що у зв?язку із хворобою ОСОБА_1 та ОСОБА_7 відвезли ОСОБА_4 на лікування в Італію. Зараз ОСОБА_4 живе в Італії, відвідує там школу. ОСОБА_2 відвідує доньку в Італії, передає їй продукти. ОСОБА_4 утримують ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та донька чоловіка свідка. Безпосередньо за дитиною доглядає донька покійного чоловіка свідка.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 дійсно знаходиться в Італії. ОСОБА_2 регулярно її відвідує. Аліменти які стягуються з позивачки витрачаються на утримання дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2007 року. Сторони є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини стверджуються рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2020 року по справі №717/832/20.

Судовим наказом Кельменецького районного суду від 20 травня 2021 року по справі №717/653/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 починаючи з 11 травня 2021 року.

21 липня 2021 року позивачка змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила доньку ОСОБА_10 . З 07 січня 2022 року позивачка ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.

На час розгляду справи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться в Республіці Італія.

Суд вважає, що сам факт проживання ОСОБА_4 в республіці Італія не доводить, що вона не перебуває на утриманні відповідача, і кошти які стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідача як аліменти не витрачаються на утримання ОСОБА_4 .

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_11 не перебуває на утриманні відповідача, а перебуває на повному утриманні інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про звільнення позивачки від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 слід відмовити.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища матері може бути підставою для її вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що у неї змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка ОСОБА_10 . Отже, у неї на утриманні перебувають троє дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дійшов висновку про те, що матеріальне становище позивачки змінилося у зв`язку з народженням доньки ОСОБА_10 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно судового наказу аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуті в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку позивачки, тобто з розмірі по 1/6 частині на кожну дитину. Відтак вимога позивачки про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 з 1/3 частини усіх видів заробітку позивачки до 1/6 частині усіх видів її заробітку є безпідставною.

Враховуючи наведене, суд вважає. що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд вважає, що з позивачки на користь відповідача слід стягнути 4136 гривень 05 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно до ч.5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати відповідача на правничу допомогу в даній справі склали 4136 гривень 05 копійок, що підтверджується договором про надання юридичної (правничої) допомоги) №1-23 від 28 червня 2023 року між адвокатом Іванічеком О.І. та Гергележієм І.Д., розрахунком суми послуг за надану правову допомогу, актом прийому-передачі наданих послуг від 10.07.2023 року, квитанцією від 10 липня 2023 року.

Витрати на професійну правничу допомогу на суму, зазначені представником позивача, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, наявні підстави для задоволення заяви представника позивачки щодо ухвалення додаткового рішення.

Позивач не надавав суду доказів неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

На підставі ст. ст. 141,150,180, 181, 192 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів - відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4136 (Чотири тисячі сто тридцять шість) гривень 05 (п?ять) копійок в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2023 року.

Суддя: