справа № 361/2014/22
провадження № 2-п/361/24/23
У Х В А Л А

25 вересня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

за участю секретаря судового засідання Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року,

встановив:

У травні 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Меньківський Володимир Анатолійович звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що відповідач ОСОБА_1 залишив постійне місце проживання у м. Києві у зв`язку з веденням бойових дій на території Київської області та виїхав зі своєю сім`єю на місце постійного проживання до Вінницької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30 березня 2022 року №504-. Відтак, відповідач не мав можливості брати участь у судовому засіданні, дати пояснення по суті, а повний текст цього рішення він вперше отримав лише 27 квітня 2023 року.

Також вказував на те, що відповідач погоджується з рішенням суду в частині задоволення вимог про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , 02 вересня 2020 року, але заперечує проти позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивач навмисно приховала відомості про інших дітей відповідача, які перебувають на його утриманні.

Посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просив суд переглянути і скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Разом з тим, просив суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки про судове рішення йому було невідомо до 27 квітня 2023 року, а заяву про перегляд заочного рішення було подано до суду у межах відповідно встановленого строку.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Меньківський В.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Корнійчук М.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що вищевказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 3, 4 частини 2 статті 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову 02 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_3 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою місцезнаходження (місце проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб.

Частина 8 ст. 128 ЦПК України передбачає, що днем вручення повістки є, у тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення. Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення вказує на те, що не погоджується із ухваленим рішенням в частині стягнення аліментів та стверджує, що судом не у повній мірі було досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поряд з цим, до заяви про перегляд заочного рішення жодного доказу в розумінні положень ст. 76 ЦПК України не додано.

Крім того, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів до заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача не додано.

Сукупність обставин, визначених статтею 285 ЦПК України, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що судом першої інстанції було ухвалено заочне рішення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, посилання представника відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а є підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 285-288 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року у цивільній справі №361/2014/22, провадження №2/361/2727/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, залишити без задоволення.

На заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року протягом тридцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Сердинський