КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Наталія Миколаївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Бочкарьова Н.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Більмак Більмацького району Запорізької області. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді належного йому майна. Позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом.

Однак, позивачу стало відомо, що 31 травня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою Н.М. було заведено спадкову справу № 11/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3 та в подальшому видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я відповідача ОСОБА_2 , яка є його сестрою.

З метою прийняття спадщини позивач, коли дізнався про смерть батька, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що пропустив вказаний строк з поважних причин, оскільки не мав можливості своєчасно подати заяву нотаріусу в зв`язку з тим, що з батьком не спілкувався та довідався про його смерть від нотаріуса тільки 22 квітня 2021 року.

На підставі викладеного просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норма матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не урахував того, що відповідачка ОСОБА_2 приховала від суду та нотаріуса наявність у померлого ОСОБА_3 інших спадкоємців. Вказує, що приватний нотаріус Бочкарьова Н.М. ввела позивача в оману щодо форми отримання спадщини та кола осіб, які отримали спадщину. Зазначає, що з батьком не спілкувався, оскільки не мав такої можливості, при цьому, про смерть батька він міг довідатись лише від відповідачки та її родичів, як інформацію від позивача приховували. Стверджує, що процедура прийняття спадщини не відповідала вимогам закону, оскільки нотаріус не встановив усіх спадкоємців померлого.

Своїм правом на подачу відзиву інші учасники справи у встановлений строк не скористались.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 та їх представники взяли участь у судовому засіданні в апеляційному суді. Інші учасники справи про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Більмак Більмацького району Запорізької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 123).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином померлого ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2015 року ОСОБА_3 складено заповіт, за яким все належне йому майно заповів своїм племінникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 129).

Також встановлено, що 31 травня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою Н.М. за заявами про прийняття спадщини спадкоємців за заповітом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 11/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 118).

Після чого, 15 серпня 2018 року до приватного нотаріуса КМНО Бочкарьової Н.М. із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , якій внаслідок відмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на прийняття спадщини за заповітом, успадкувала належне померлому майно, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 14 листопада 2018 року (т. 1, а.с. 161).

Позивач у позовні заяві зазначає, що довідався про смерть свого батька ОСОБА_3 тільки 22 квітня 2021 року, після чого звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (висновок викладений Верховним Судом у постановах від 17.06.2020 р. у справі № 520/10377/17, від 11.11.2020 р. у справі № 750/262/20, від 22.01.2020 р. у справі № 592/18695/18, від 11.08.2021 р. у справі № 720/1079/19).

Крім того, позивач повинен довести поважність пропуску строку для прийняття спадщини не лише у межах шестимісячного строку, встановленого частиною першою статті 1270 ЦК України, а й упродовж усього періоду від дати відкриття спадщини до дати звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, позивач, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилався на те, що з батьком не спілкувався, при цьому відповідачкою свідомо не повідомлено його про смерть батька, а довідатись зміг тільки 22 квітня 2021 року від нотаріуса.

В свою чергу, відповідачка зазначала, що померлий ОСОБА_3 проживав один, позивач з ним спілкуватись не бажав, а з 2015 року після проведеної йому операції потребував стороннього догляду, який здійснювали його племінники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак позивач жодного разу свого батька ОСОБА_3 не навідував, його здоров`ям не цікавився. У період з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 інколи проживав з нею у смт. Більмак Більмацького району Запорізької області, а інколи у себе в м. Києві, разом з ОСОБА_4 або ОСОБА_5 , які допомагали йому, возили до лікарні та забезпечували усім необхідним. Також відповідачка стверджувала, що про смерть ОСОБА_3 позивач та його матір ОСОБА_6 знали у той же день, при цьому необізнаність позивача про смерть свого батька ОСОБА_3 не свідчить про поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З пояснень допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , а також допитаного у якості свідка позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що після смерті ОСОБА_3 , родичі їх про це не повідомили, разом з цим, під час спілкування з племінницею ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не питали про померлого як до, так і після його смерті.

З пояснень свідків та наявних у справі письмових доказів судом першої інстанції також встановлено, що у позивача не було жодних перешкод для спілкування зі своїм батьком ОСОБА_3 за його життя, а також він мав можливість дізнатись про його смерть від родичів, з якими спілкувався.

Крім того, суд зауважив, що наявність у матеріалах спадкової справи складеного ОСОБА_3 заповіту на ім`я своїх племінників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідчить про їх близькість та волевиявлення стосовно спадкування ними його майна і навпаки, а також про небажання померлого, щоб його майно успадковував його син - позивач ОСОБА_1 .

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено, а судом не встановлено наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, та від 11 липня 2018 року у справі 381/4482/16-ц, якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, вирішуючи спір суди не врахували, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в ході судового розгляду позивач не надав належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у період з дати відкриття спадщини до подання заяви про її прийняття. Вказані позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а відтак, позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи позовної заяви, належна оцінка яким надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: