Справа № 453/1648/23
№ провадження 2/453/483/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у
складі: головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни, про поновлення на роботі,-
28.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни, в якому просить директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни поновити його на посаді вчителя математики Тухлянського ОНЗЗСО гімназії та стягнути з Тухлянського ОНЗЗСО гімназії на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2023 року до дня поновлення на роботі.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 04.10.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі.
Розгляд справи відбувся 02.11.2023 року без учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2020 року набув чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту» в новій редакції, згідно якого законодавець обумовив можливість продовження педагогічної діяльності для вчителів, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію за віком, з вимогою укладання з ними лише строкового трудового договору, що є безпідставним та необгрунтованим обмеженням прав цих осіб у трудових відносинах.
07.02.2023 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що абзац третій частини другої ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» не відповідає Конституції України та втрачає чинність з дня ухвалення судом цього рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскарженим.
Керуючись цим рішенням, у загальноосвітніх закладах державної та комунальної власності почалась трансформація строкових трудових договорів у безстрокові для вчителів-пенсіонерів. В одних закладах це робили на основі подання заяви працівником, а в інших шляхом видачі наказу чи розпорядження директора на виконання рішення Конституційного Суду України.
Позивач зазначає, що 10.08.2023 року звернувся до директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни із заявою про переведення його з строкового на безстроковий трудовий договір відповідно до ст. ст. 23, 32 КЗпП України та виконання рішення Конституційного Суду України від 07.02.2023 року. Однак директором не було прийнято до уваги заяву позивача і 31.08.2023 року його було звільнено у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору.
19.10.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача - директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки пред`явлені до неналежного відповідача.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Тухлянський опорний навчальний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів - гімназія є юридичною особою, а її засновником є Славська селищна рада Стрийського району Львівської області.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 в 1977 року був прийнятий на посаду вчителя математики в Тухлянське ОНЗЗСО гімназію.
Як вбачається з листа директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни, адресованого позивачу, на підставі наказу «Про укладення строкового трудового договору» від 30.06.2020 року №30-к, з ОСОБА_1 , як із заступником директора з навчально-виховної роботи, було припинено безстроковий трудовий договір та укладено строковий трудовий договір строком на 1 (один) календарний рік з 01.07.2020 року до 01.07.2021 року включно.
У зв`язку із закінченням строку дії вказаного договору ОСОБА_1 було звільнено із посади заступника директора з навчально-виховної роботи з 23.08.2021 року (після закінчення відпустки) на підставі наказу «Про звільнення з посади» від 16.08.2021 року №71-к.
З 01.09.2021 року на підставі наказу «Про прийняття на посаду» від 27.08.2021 року №91-к, враховуючи інтереси ОСОБА_1 (про що свідчить особиста заява) та те, що трудові відносини не могли бути встановлені на невизначений строк з урахуванням умов виконання наступної роботи, останнього було прийнято на посаду вчителя математики на підставі строкового трудового договору з 01.09.2021 року до 31.08.2022 року.
Наказом «Про продовження дії трудового договору» від 31.08.2022 року №82-к вказаний вище строковий трудовий договір було продовжено терміном на 1 (один) календарний рік з 01.09.2022 року до 31.08.2023 року.
Як зазначає позивач, 10.08.2023 року він звернувся до директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни із заявою про переведення його з строкового на безстроковий трудовий договір, відповідно до ст. ст. 23, 32 КЗпП України та виконання рішення Конституційного Суду України від 07.02.2023 року.
Згідно листа директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни № 121 від 17.08.2023 року, позивачу було роз`яснено, що прийняття його на посаду вчителя математики з 01.09.2021 року на підставі строкового трудового договору відбулося не у зв`язку із досягненням пенсійного віку та отримання пенсії за віком. Термін дії його строкового договору завершується 31.08.2023 року, що і буде останнім робочим днем. Переведення на безстроковий трудовий договір є неможливим у зв`язку з відсутністю вільних годин математики, про що засвідчує проєкт педагогічного навантаження, затверджений наказом «Про попереднє навантаження педагогічних працівників у 2023-2024 навчальному році» від 14.06.2023 №59-к».
Наказом директора Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії № 67-к від 23.08.2023 року «Про звільнення з посади», у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП, ОСОБА_1 було звільнено з посади вчителя математики Тухлянського ОНЗЗСО гімназії з 31.08.2023 року.
Даний наказ підписаний посадовою особою - директором Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії Статутяк Галиною Григорівною, до якої безпосередньо і пред`явлено позовні вимоги.
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з приписами ч.1, ч.3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.
Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Судом встановлено, що позивач не звертався до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача належним.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
До таких самих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №705/3876/18, де, зокрема зазначив, що "неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві."
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Як вже зазначалося, цивільний процесуальний закон встановлює, що відповідачем може бути фізична або юридична особа. Проте, відповідач у даній справі - директор Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галина Григорівна, не є юридичною особою, а як фізична особа не може бути відповідачем у спорі з таким предметом позову, оскільки оспорювані позивачем дії нею, як фізичною особою, не вчинялися.
Правом замінювати відповідача за власною ініціативою суд не наділений. Така процесуальна дія означала би порушення судом вищенаведених принципів змагальності та диспозитивності.
Враховуючи вищенаведене, позицію позивача щодо складу осіб які мають брати участь у справі, відсутність клопотань про заміну відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки директор Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галина Григорівна не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою Тухлянського ОНЗЗСО гімназії, тобто юридичної особи, від імені якої вона діяла.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 56, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до директора Тухлянського ОНЗЗСО гімназії Статутяк Галини Григорівни про поновлення на роботі відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: директор Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії Статутяк Галина Григорівна, адреса: вул. Івана Франка, 53А, с. Тухля Стрийський район Львівська область.

Суддя