Справа 206/3404/22
Провадження 2/206/137/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Бублейник В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява, яка обґрунтована тим, що 13 червня 2020 року між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований шлюб у Самарському районному у місті Дніпрі відділі держави реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро про що зроблений актовий запис № 83, серія та номер свідоцтва про одруження НОМЕР_1 . Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 28.08.2020 року. На даний час сторони не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо від позивача з дитиною. Дитина проживає з позивачем (копія довідки про склад сім`ї і копія довідки про реєстрацію місця проживання дитини додаються). Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги, а вона не може працювати оскільки доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку не має. У зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на своє утримання від Відповідача. Наскільки відомо позивачу інших аліментних зобов`язань на сьогодні у боржника не має. У зв`язку з чим, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 (на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 , у розмірі 3000 грн., починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Не погодившись із позовними вимогами позивача, відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що 13 червня 2020 року позивач уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований у Самарському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, про що зроблений актовий запис №83. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . На даний час вона проживає окремо з донькою від відповідача. Вона не працює оскільки доглядає за дитиною. Відповідач, добровільно не надає позивачу матеріальну допомогу до досягнення доньки трирічного віку. Заявлені позовні вимоги не визнає та вважає такими що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Дійсно, між відповідачем та позивачкою був укладений шлюб 13 червня 2020 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась донька. Фактично вони перестали мешкати з відповідачкою одразу після народження дитини. Вона мешкала і мешкає за адресою яку вказала в позові зі своїми батьками. Жодного разу вона відповідачу з приводу надання саме її матеріальної допомоги не сповіщала. Після того як сторони перестали мешкати відповідач з Відповідачкою жодного разу не спілкувався. Шлюб укладений суто формально.

Крім того, 28.12.2022 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої доньки % частки з усіх видів мого заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини (справа №206/2855/22).

Як зазначає відповідач, якщо відповідач як батько повинен сплачувати аліменти на дитину, і він це розуміє, не зважаючи на те, що позивачка порушує його права щодо спілкування з дитиною, то стягнення з нього аліментів на її утримання повинно виходити з його фінансової можливості, яку вона повинна довести в судовому порядку відповідними доказами. На даний час відповідач ні де не працює і у нього відсутня можливість щодо стати аліментів позивачці.

Крім того, вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам передбачених процесуального закону. Позивач в позові зазначила лише зазначила п.п.1-6, 10 ч. ст.175 ЦПК України. Натомість обов`язковою вимогою позов повинен містити всі умови викладені в ч.3 ст.175 ЦПК України. При відсутності визначених умов, суд у відповідності до ч.1 ст.185 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

В позовній заяві викладаються вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В свою чергу, позовна заява повинна містити обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На думку відповідача, обставини які виклала позивачка у своїй позовній заяві жодним чином не консолідуються з вимогами вище зазначених норм ЦПК України. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав, що відповідач має фінансову можливість сплачувати її аліменти або що вона потребує відповідної фінансової допомоги.

У відповідь на відзив позивачем подано відповідь на відзив, який мотивовано тим, що до Самарського районного суду м. Дніпро надійшов відзив відповідача по справі №206/3404/22 про стягнення з Відповідача аліментів на утримання Позивача до досягнення дитиною 3-х років.

У відзиві Відповідач не погоджується з позовними вимогами та наголошує на порушені його батьківських прав, що не відповідає дійсності. Вважає за потрібне надати відповідь на відзив. Ствердження Відповідача, що сторони не спілкувалися після того як перестали мешкати разом. Перші місяців 6-8 сторони регулярно спілкувалися у месенджері Телеграм. Позивач заохочувала Відповідача до зустрічі з донькою, робила наголос на тому, що не заперечує проти його зустрічі з донькою. Просила допомоги, але так і не дочекалась її. Неодноразово намагалась побудувати конструктивний діалог щодо сплати аліментів без звернення до суду. Відповідач 2 рази приїжджав особисто (перший раз у 2020 році та останній - восени 2021 року) для того щоб поспілкуватись на тему аліментів та розлучення. Першого разу позивач з особистої ініціативи вийшла з донькою до нього. Від Відповідача жодного разу не надійшло прохання побачити доньку. Жодного разу не просив навіть фото доньки. За весь цей час він не цікавився чи боліє його донька, чи не потрібно їй чогось. Щодо твердження про доказування фінансової можливості Відповідача сплачувати аліменти. Позивач не вважає своїм обов`язком по доказуванню даного факту. Як було зазначено у відзиві - ч. 1 ст. 81 ЦПК України говорить нам про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено обов`язок доказування Позивачем факту дискримінації, що не відноситься до даної справи. Тим самим Позивач не зобов`язаний піклуватися про докази фінансової можливості Відповідача.

Крім того ч.4 ст. 81 ЦПК України вказано, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Наголошення стосовно недотримання вимог ЦПК України. Дане повідомлення позивач вважає за нікчемне, бо позовна заява була складена із врахуванням усіх вимог ст.175 ЦПК України. Були вказані всі необхідні даною статтею обставини та данні, якими позивач володіла на момент подання позовної заяви. Просила суд витребувати з Відповідача докази його фінансової неспроможності платити аліменти.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву, в якій розгляд справи просила здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки не працює та не має постійного доходу.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб 13.06.2020 Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) укладено шлюб, про що в книзі запису зроблено актовий запис № 83.

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) укладено шлюб, про що в книзі запису зроблено актовий запис № 169.

В якості доказів позивачем та відповідачем надано копії скріншотів, відповідно до яких вбачається, що позивач намагалася врегулювати спір у досудовому порядку та налагодити контакт спілкування відповідача та участі у вихованні доньки, проте відповідач на контакт йти не хоче та у вихованні доньки приймати участі також не прагне, додаткової матеріальної допомоги, окрім призначених судом аліментів на утримання малолітньої дитини, дружині не надає, але у зазначеній ситуації і не надає дозвіл позивачу на виїзд за кордон їх малолітній дитині, що підтверджується у наданій переписці позивача та відповідача.

Також відповідачем в якості доказів надано копії скріншотів на підтвердження зайнятості на роботі позивача, натомість із вказаних скріншотів не можливо пересвідчитися, що саме позивач має інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та таким чином заробляє кошти, а не продає речі своєї доньки, яка зростає або займається обміном дитячих речей за допомогою мережі інтернет з іншими мамами малолітніх дітей. Відповідачем не надано письмових доказів щодо працевлаштування та отримання доходів позивачем, окрім отримання аліментів на малолітню доньку.

Відповідачем в якості доказів надано копії витягів Монобанку з яких вбачається, щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 кредитної зобов`язаності. З розрахунків-повідомлення вбачається, що у ОСОБА_4 є заборгованість за комунальні послуги. Окрім того, відповідачем надано довідку Дніпропетровського обласного центру зайнятості Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 379 від 23.02.2023, на підтвердження того, що ОСОБА_1 в Державній службі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує. Надані письмові докази вказують на той факт, що відповідач має власне житло та не має бажання звернутися до центру зайнятості для працевлаштування.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`ята матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність направі власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у томучислі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Процесуальне законодавство, зокрема ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

При призначенні аліментів, суд враховує ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, має добрий стан здоров`я, інвалідності не має, на хронічні захворювання не страждає, на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, окрім доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не має, також не має на утриманні непрацездатних осіб. Інші обставини, які б мали істотне значення для несплати аліментів на утримання дружини, судом не встановлені.

Щодо тієї обставини, що відповідач офіційно не працевлаштований, суд відноситься критично та не приймає доводи відповідача в цій частині, оскільки відповідач з метою працевлаштування навіть не став на облік до Державної служби зайнятості.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення нею трьох років.

При призначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , однак відповідач є працездатною особою, а позивач у зв`язку з тим, що дитина перебуває на її утриманні не має змоги повноцінно працювати, щоб забезпечувати свої потреби та потреби дитини, яка зростає, у повному обсязі. Тому позивач має право на утримання у зв`язку з доглядом за дитиною, «право на аліменти за безсонні ночі», до досягнення дитиною трирічного віку.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 2000 грн..

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір в сумі 1073 грн. 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80,84, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст.3-13, 141,235,258, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., починаючи з 07.11.2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Нестеренко