Справа № 473/3500/23
УХВАЛА

іменем України

"02" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., представниці позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, зміну прізвища дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, зміну прізвища дитини, в якому вказувала, що з 11 серпня 2016 року до 15 березня 2021 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони мешкають нарізно, ОСОБА_5 залишилися проживати з матір`ю.

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати дитина.

Тобто, між сторонами існує спір щодо місця мешкання ОСОБА_4 .

Враховуючи вказані обставини, а також те, що позивачка створила для сина належні умови для проживання, утримання та виховання, належним чином опікується дитиною, в той же час відповідач не приймає жодної участі у житті сина, взагалі не цікавиться його долею, а тому ОСОБА_2 просила визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з нею.

З цих же підстав та виходячи з бажання сина, позивачка просила змінити прізвище ОСОБА_4 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », вказуючи на те, що це буде відповідати інтересам дитини.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі та справу в порядку загального позовного провадження призначено до підготовчого засідання.

11 серпня 2023 року представниця третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_8 надіслала на електронну адресу суду письмові пояснення з приводу позову, вказуючи на відсутність можливості скласти та надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 разом з одним із батьків, оскільки дитина разом з матір`ю мешкають за межами України.

16 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що:

- між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, оскільки сторони в добровільному порядку дійшли згоди щодо місця проживання ОСОБА_4 ;

- позивачкою не надано доказів, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам.

05 жовтня 2023 року від представниці позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій остання просила задовольнити вимоги ОСОБА_2 , наполягаючи на тому, що між сторонами наявний спір щодо місця проживання дитини (оскільки відповідач не надав доказів протилежного), а також на тому, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні суд поставив на вирішення питання щодо закриття провадження у справі в частині вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки ОСОБА_2 , її представниця ОСОБА_1 проти закриття провадження у справі в частині вимоги про визначення місця проживання дитини заперечувала, вказуючи на те, що відповідачем не надано жодних доказів відсутності спору щодо вказаного питання. Також просила врахувати, що сторони в досудовому порядку офіційно не вирішували питання щодо визначення місця проживання спільного сина, зокрема не укладали щодо цього жодних договорів.

Відповідач ОСОБА_3 та представниця третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради Позднякова О.О. в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку представниці позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження в справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У своїй постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно відсутній предмет спору в частині визначення місця проживання їх спільного сина, на що вказують наступні обставини:

- дитина тривалий час мешкає разом з матір`ю (позивачкою);

- відповідач у своєму відзиві зазначив про відсутність у нього будь-яких претензій або спорів з приводу місця проживання сина;

- матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_3 будь-яким чином раніше оспорював можливість проживання дитини разом з матір`ю, створював перешкоди для цього або вчиняв передбачені або не передбачені законом дії, направлені на зміну місця проживання малолітнього. Навпаки, як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених позивачкою доказів (а.с. 30, 32, 150-151, 152, 153), відповідач не приймає жодної участі у житті сина, взагалі не цікавиться його долею.

Разом з тим, ч. 1 ст. 161 СК України передбачає сукупність наступних підстав, за яких питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає вирішенню в судовому порядку: 1) мати та батько дитини проживають окремо; 2) батьки не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, що свідчить про виникнення між ними спору.

За встановленого, саме на особу позивача покладається обов`язок доведення наявності спору про місце проживання дитини (а не навпаки).

При цьому, відсутність між батьками окремого договору щодо визначення місця проживання дитини жодним чином не свідчить про наявність спору між ними, оскільки закон не вимагає обов`язкового нормативного врегулювання цього питання, яке може бути вирішене й шляхом усної угоди (в тому числі мовчазної згоди).

Що стосується обґрунтування представницею позивачки своєї незгоди із закриттям провадження у справі судовою практикою Верховного Суду, то в цій частині варто зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року в аналогічній справі №686/20582/19 (на яку посилається представниця позивачки) зазначено лише про передчасність закриття провадження у справі про визначення місця проживання дитини з підстави відсутності предмета спору (а не про неможливість закриття провадження з цієї підстави взагалі), оскільки вказаний висновок (про необхідність закриття провадження у справі) ґрунтувався місцевим судом під час розгляду справи виключно на заяві однієї зі сторін (про відсутність спору) без належного дослідження матеріалів справи.

За встановлених обставин, у зв`язку з доведеною відсутністю між сторонами на час розгляду справи предмета спору, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Вуїв