Справа № 138/846/23
Провадження №:2/138/423/23
02.11.2023 м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю секретаря Бугера І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до відповідача про відшкодування надмірно виплачених коштів, посилаючись на те, що відповідач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України. Останню посаду, яку обіймав відповідач - начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) та він мав військове звання підполковник. Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05.05.2022 №117-ОС, відповідача звільнено в запас ЗСУ за п.п. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Окрім того, вказаним наказом було вирішено виплатити відповідачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби. В подальшому відповідачу були виплачені кошти в сумі 141288,59 грн., які були переведенні на його картковий рахунок. На підставі листа АДПС України від 27.01.2023 наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 04.02.2023 №74-ОС внесено зміни до наказу №244-ОС від 09.05.2023, стосовно виключення зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення відповідача, а саме виключено пункт про виплату йому одноразової грошової допомоги, оскільки право на її отримання він не мав.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача надмірно виплачених коштів у розмірі 104912,45 грн.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 05.05.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2023 призначено у справі судове засідання.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Представник позивача подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позовній вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлявся завчасно та належним чином за зареєстрованим місця проживання.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 01.11.2023 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до такого висновку.
Встановлено, що згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова ДПС України від 09.05.2022 №244-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років, станом на 09.05.2022, становить: календарна 17 років 09 місяців 11 днів, пільгова 04 роки 08 місяців 05 днів, всього 22 роки 05 місяців 16 днів. Виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби (а.с.7).
Відповідно до довідки №78 від 15.03.2023 щодо нарахованих та виплачених основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , зокрема, нарахована та перераховано на його картковий рахунок одноразову грошову допомогу при звільнені у розмірі 106510,10 грн. (а.с.9).
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №74-ОС від 04.02.2023 було внесено зміни до пункту наказу №244-ОС від 09.05.2022, стосовно виключення із списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , а саме виключено текст наступного змісту «виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби» (а.с.17).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям» при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Аналогічна правова норма міститься в абзаці 4 пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393).
Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII та абзацу третього пункту 10 Порядку № 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.
Суд зазначає, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах). При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.
Згідно з пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач звільнений з військової служби за п. п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військове службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) та календарна вислуга становить 17 років 09 місяців 11 днів.
Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», абз.2 п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
При цьому, вичерпний перелік підстав для невиплати вищезазначеної одноразової грошової допомоги визначено у абзаці третьому пункту 2 статті 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якого, права на виплату одноразової грошової допомоги позбавляються військовослужбовці при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України «Про розвідку»
Відповідно до пп.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.
У вказаний пункт статті Закону №2232-XII були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» від 01.04.2022 (далі - Закон №2169-IX), який набрав чинності з 13.04.2022.
Так, відповідно до Пояснювальної записки до проекту Закону №2169-IX метою внесення даних змін до Закону №2232-XII є забезпечення принципу охорони дитинства і материнства шляхом встановлення додаткових підстав для звільнення з військової служби та відстрочки від мобілізації під час воєнного стану та особливого періоду. Саме з цією метою були внесені зміни до Закону, зокрема щодо підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану.
Таким чином, нездійснення виплати одноразової грошової допомоги за відсутності імперативних підстав для її невиплати, визначених вимогами законодавства, призвело би до порушення принципу правової визначеності, оскільки юридична природа соціальних виплат, у тому числі грошового забезпечення, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.
Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку, що відповідач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) за наявності календарної вислуги років - 17 років 09 місяців 11 днів (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Щодо твердження позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» не передбачено таку сімейну обставину або іншу поважну причину як «один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років» суд зазначає, що п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було доповнено підпунктом «г» згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» №2169-IX від 01.04.2022. При цьому Закон України має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, а томукошти на які відповідач мав законне право не підлягають поверненню.
Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 01.08.2023 у справі №120/28/23.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне у задоволені позовних вимог відмовити.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного вище та керуючись ст.17, 19 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальних і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям», ст.1212, 1215 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-281 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: Т.Б.Київська