ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/2301/16 Головуючий суддя І інстанції Росоха А. В.
Провадження № 22-ц/818/238/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Чернишової Оксани Юріївни на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року, у справі №632/2301/16 за позовом ТОВ «ФК «Прем`єра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за двома кредитними договорами: № у розмірі 30281,60 грн., з яких 23881,38 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1,87 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 6398,40 грн. заборгованість за комісією, а також № у розмірі 18123,67 грн., з яких 14572,62 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1,05 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 3550,00 грн. заборгованість за комісією, а разом 48405,27 грн.

Позов мотивовано тим, що 10.10.2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 25290,00 грн. строком дії до 10.10.2016 року. 27.11.2013 оку між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. строком дії до 27.11.2016 року. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП-банк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю без номеру, в якій зокрема увійшли і вищевказані кредитні договір, а позивач прийняв на себе зобов`язання за кредитним договором як кредитодавець. Відповідач за період дії договору між сторонами зобов`язання виконувала неналежним чином, порушуючи умови взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач бажає стягнути у судовому порядку як сторона, якій таке право було передано у порядку договору факторингу.

08 лютого 2017 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі.

20 липня 2021 року заяву адвоката Чернишової О. Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ - 36789421, на поточний рахунок у регіональному відділенні ПАТ «ОТП Банк» у м. Харкові - 3333, МФО - 300528, адреса: м. Київ, вул.. Фізкультури, 28-Д) заборгованість станом на 14 листопада 2016 року по двом кредитним договорам: № у розмірі 30281,60 грн., з яких 23881,38 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1,87 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 6398,40 грн. - заборгованість за комісією, а також № у розмірі 18123,67 грн., з яких 14572,62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 3550,00 грн. - заборгованість за комісією, а разом 48405,27 грн. та суми сплаченого судового збору 1378,00 грн.- скасовано.

Призначено справу до судового розгляду.

20 грудня 2021 року залучено до участі у справі в якості позивача ТОВ «ФК «Прем`єра», відкладено судове засідання на 24 січня 2022 року.

24 січня 2022 року виключено зі складу учасників судового процесу у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прем`єра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачів ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Рішенням Первомайського районного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Прем`єра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прем`єра» суму заборгованості за двома кредитними договорами № у розмірі 30281 грн 60 коп., з яких 23881,38 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1,87 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 6398,40 заборгованість за комісією, а також № у розмірі18123 грн 67 коп., з яких 14572,62 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1,0 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 3550 грн заборгованість за комісією т суми сплаченого судового збору 1378 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, представник ОСОБА_1 адвокат Чернишова О.Ю. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, застосувати до позовних вимог строк позовної давності, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано та в матеріалах справи не містяться докази на підтвердження сплати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів ПАТ «ОТП Банк» за передачу права грошової вимоги.

Позивачем не надано та в матеріалах справи не містяться доказів у підтвердження того, що відповідач був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язання на підставі договору факторингу №22/12/14/1 від 22 грудня 2014 року.

Вказує, що до позову додано розрахунок боргу відповідача за вказаними кредитними договорами станом на 14.11.2016 року, в якому не зазначено: період , за який виник борг по тілу кредиту згідно графіку погашення кредиту; період , за який виник борг по нарахованим відсоткам за користування кредитом, за якою формулою нараховані дані відсотки; за якими комісіям та у якій період виник борг зазначений в розрахунку.

Зазначає, що позивачем не надані первісні документи обліку заборгованості за кредитним договором, а саме: витяг з особового рахунку, витяги по рахунку обліку простроченої заборгованості по тілу кредиту; витяги по рахункам, нарахованих та прострочених відсотків по кредитному договору.

Зауважує, що така ж ситуація і щодо інших позивачів ТОВ ФК «Кредит-Капітал»,ТОВ «ФК «Прем`єра».

Позивач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України:

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не зовсім відповідає.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків (пункти 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України).

За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом частини другої статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Задовольняючи позов, суди першої вважав встановленим, що позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, своєчасно не погасила заборгованість за кредитним договором, а тому існують підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості у розмірі, визначеному позивачем у пред`явленому позові.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2013 року між ПАТ «ОТП-банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № на суму 25290,00 грн., з яких сам кредит становив 20000,00 грн., 5040,00 грн. сума придбання послуг у банку (1) та 250,00 грн. сума придбання послуг у банку (2), строком дії з 10.10.2013 року до 10.10.2016 року, що підтверджується копією даного договору (а.с.6-8).

Відповідачка по справі з умовами договору була ознайомлена в повному обсязі, що підтверджує її підпис у наступних документах: інформаційному листку по умовам кредитування по продукту «Експрес Партнерський», заяві-анкеті на отримання кредиту та опитувальному листку відповідача (усі від 10.10.2013 року) (а.с.9-10, 12, 15-16).

Кошти по вказаному кредитному договору відповідач отримала, що підтверджує заява на видачу готівки №3 від 10.10.2013 року (а.с.17).

27.11.2013 року між ПАТ «ОТП-банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № на суму 15000,00 грн., з яких сам кредит склав відповідно 15000,00 грн. без інших платежів на користь банку, строком дії з 27.11.2013 року до 27.11.2016 року, що підтверджується копією даного договору (а.с.19-21).

Відповідачка по справі з умовами договору була ознайомлена в повному обсязі, що підтверджує її підпис у наступних документах: інформаційному листку по умовам кредитування по продукту «Експрес Партнерський», у заяві-анкеті на отримання кредиту та опитувальному листку відповідача (усі від 27.11.2013 року) (а.с.22-24).

Кошти по вказаному кредитному договору відповідач отримала, що підтверджує заява на видачу готівки №3 від 27.11.2013 року (а.с.29).

На підставі п.п.1.5 договору № від 10.10.2013 року та договору № від 27.11.2013 року позичальник зобов`язаний щомісячно погашати заборгованість перед банком на умовах і порядку, встановлених графіком платежів, не допускати прострочення платежів та сплачувати проценти за користування кредитним коштами, а також повернути банку кошти на першу вимогу у разі порушення зобов`язання протягом тридцяти днів, а банк має право звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості в разі порушення будь-якої умови повернення кредитних коштів.

Таким чином, сторони за договором позики визначили умови виконання договору(повернення коштів).

16 листопада 2021 року від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Камінської М.І. надійшла до суду заява, про залучення до участі у справі в якості позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що підтверджує наданою копією договору факторингу № 30082019п від 30 серпня 2019 року.

29 листопада 2021 року ухвалою суду першої інстанції залучено до участі у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

30.08.2019 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Прем`єра» укладено договір факторингу №30082019ДФП, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за кредитним договором № від 10.10.2013 року за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що банк належно виконав свої зобов`язання за кредитним договором № , а боржник допустив неналежне виконання зобов`язань, у зв`язку із чим утворилась заявлена банком заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Прем`єра», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» за цим кредитним договором.

Що стосується стягнення за іншим договором кредиту, то в цій частині суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження у ТОВ «ФК «Прем`єра» права вимоги з іншим договором.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 Господарського кодексу України (далі - ГК України) факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП-банк» та позивачем був укладений договір факторингу №22/12/14/1-1, за яким первинний кредитор передав право вимоги до відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за двома кредитними договорами № від 10.10.2013 та № від 27.11.2013, що підтверджується копією договору та витягом з додатку 1 до реєстру боржників до даного договору факторингу (а.с.31-35).

16 листопада 2021 року від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Камінської М.І. надійшла до суду заява, про залучення до участі у справі в якості позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що підтверджує наданою копією договору факторингу № 30082019п від 30 серпня 2019 року.

Матеріали справи не містять даних про те, які кредитор передав права вимоги до відповідача.

29 листопада 2021 року ухвалою суду першої інстанції залучено до участі у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

30.08.2019 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Прем`єра» укладено договір факторингу №30082019ДФП, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за кредитним договором № від 10.10.2013 року за правом грошової вимоги до ОСОБА_1

20 грудня 2021 року залучено до участі у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прем`єра».

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2023 року виключено із складу учасників судового процесу позивачів ТОВ «ОТП Факторинг України», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Отже матеріали справи не містять відомостей та належних і допустимих доказів про те, що за договором факторингу до ТОВ «ФК «Прем`єра» отримала право вимоги за кредитним договором № від 27.11.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Враховуючи те, що за договором факторингу до ТОВ «ФК «Прем`єра» перейшло право вимоги лише за кредитним договором №200618780 від 10.10.2013 року колегія суддів на підставі вищевказаного обґрунтування вважає, що позивач не довів порушення їх прав чи безпосереднього інтересу за кредитним договором №200691024, а тому ТОВ «ФК «Прем`єра» є неналежним позивачем за даними вимогами, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17.

Щодо строку позовної давності, про застосування якого заявлено у апеляційній скарзі.

Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судова колегія зазначає, , що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14, якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, то це є підставою для вирішення судом заяви цього відповідача про застосування строку позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції під час розгляду справи.

Відповідно до наведених правових висновків суд вправі вирішувати питання про застосування позовної давності за заявою відповідача, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, проте у разі, якщо про застосування позовної давності відповідач заявив під час подання заяви про перегляд заочного рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою відповідача заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду.

У суді першої інстанції під час розгляду справи відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності не заявлялось, поважних причин у порушенні строку для подачі такої заяви під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, зокрема під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відповідач суду не повідомив.

За таких обставин заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності не підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на наявних у справі доказах, суд ухвалив свої рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № та часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Чернишової Оксани Юріївни задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОФ «ФК «Прем`єра» заборгованості за кредитним договором № скасувати.

У задоволенні позову ТОВ «ФК «Прем`єра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № у розмірі 18123 грн 67 коп., з яких 14572,62 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1,05 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 3550 грн заборгованість за комісією відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 03 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.