Номер провадження № 2/521/3731/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт», третя особа ОСОБА_2 про припинення трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт», третя особа ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажання на підставі ч. І ст.38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював в ТОВ «Херсонліфт» на посаді директора з травня 2015 року. Єдиним Учасником даного підприємства є громадянка України ОСОБА_2 . У квітні 2022 року він погодив з Учасником своє звільнення з посади директора ТОВ «Херсонліфт» за власним бажанням, оскільки мав намір переїхати на нове місце проживання. 22 квітня 2022 року ним було подано заяву про звільнення з посади директора ТОВ «Херсонліфт» за власним бажанням. 23 квітня 2022 року Учасником було прийнято Рішення учасника №1/22 про звільнення з займаної посади директора ТОВ «Херсонліфт» ОСОБА_1 з 23 квітня 2022 року у зв`язку із поданою заявою про звільнення за власним бажанням та призначення виконуючим обов`язки директора ТОВ «Херсонліфт» ОСОБА_3 . Оскільки станом на 23 квітня 2022 року учасник ТОВ «Херсонліфт» ОСОБА_2 була відсутня у м. Херсоні - Рішення учасника №1/22 від 23 квітня 2022 року від її імені було підписано громадянином України ОСОБА_4 , який діяв на підставі Довіреності від 22 серпня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. та зареєстрованою в реєстрі за №1637. У травні 2022 року позивач переїхав до м. Києва та вважав, що з посади директора ТОВ «Херсонліфт» його було звільнено саме з 23 квітня 2022 року. Однак, з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань він дізнався що зміни щодо звільнення його з займаної посади не внесені. Дані обставини стали підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.04.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Представник ТОВ «Херсонліфт» повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.

Третя особа ОСОБА_2 повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. З поясненнями або клопотаннями на адресу суду не зверталась.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «Херсонліфт» на посаді директора з травня 2015 року.

Єдиним Учасником даного підприємства є громадянка України ОСОБА_2 .

У квітні 2022 року позивач погодив з Учасником своє звільнення з посади директора ТОВ «Херсонліфт» за власним бажанням, оскільки мав намір переїхати на нове місце проживання.

22 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про звільнення його з посади директора ТОВ «Херсонліфт» у порядку передбаченому ст. 38 КЗпП України.

У травні 2022 року ОСОБА_1 дізнався, що до Витягу з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не внесено зміни щодо звільнення його з займаної посади.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням.

Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці.

Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19.

Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке: свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38 КЗпП України та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати на посаді директора ТОВ «Херсонліфт», про що надав письмову заяву про звільнення, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими його трудових відносин з цим товариствами на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 21,22,36,38 КЗпП, ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт», третя особа ОСОБА_2 про припинення трудових відносин - задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» (адреса місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Карбишева, буд. 11, ).

Третя особа: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя: Д.Д. Громік