ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7080/23

Провадження № 22-ц/4820/1871/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/7080/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року (суддя Мазурок О.В., повний текст судового рішення складено 21 серпня 2023 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс», Товариство) вказувало, що 12 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200166971 щодо кредитування, відповідно до умов якої Банк надав позичальниці у користування кредитні кошти в розмірі 20250 грн з встановленим строком користування з 12.12.2014 по 20.05.2017, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. ТОВ «Діджи Фінанс» 20.07.2020 на підставі договору №7_БМ із ПАТ «Банк Михайлівський» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №200166971. Позивач зазначає, що Банком було виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як ОСОБА_1 порушила його умови щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому станом на 21.03.2023 загальний розмір кредитної заборгованості відповідачки становить 56551,56 грн, з яких 19581,80 грн заборгованість за кредитом та 36969,76 грн заборгованість за відсотками.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №200166971 від 12.12.2014 в розмірі 56551,56 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року в задоволенyі позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ТОВ «Діджи Фінанс» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку належності виконання зобов`язання за договором №200166971 від 12.12.2014, а посилання на виконання ОСОБА_1 зобов`язання лише підтверджує сплату останньою коштів на користь ТОВ «ФК«Фагор», тобто неналежному кредитору. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 перерахувала кошти ТОВ «ФК«Фагор», проте постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК«Фагор» визнано недійсним, тому наведені обставини підтверджують факт невиконання зобов`язання відповідачкою.

ТОВ «Діджи Фінанс» вказує, що у зв`язку із прийняттям нового рішення Хмельницьким апеляційним судом, питання щодо розподілу судових витрат має бути також переглянуте.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, відповідачка посилається на те, що позивачем не надано до суду доказів про існування заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством за кредитним договором № 200166971 від 12.12.2014. Відповідачка зазначає, що отримавши повідомлення від нового кредитора ТОВ «ФК«Фагор», виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 200166971 від 12.12.2014 і ТОВ «ФК«Фагор» прийняло виконання зобов`язань та підтвердило про припинення існування заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що також підтверджується повідомленням Бюро кредитних історій, тому підстав для задоволення позову у Хмельницькому міськрайонному суді не було.

Крім того, зобов`язання було виконано до набрання чинності постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/11298/16, що була винесена лише 01.07.2021. Також відповідачка, в інтересах якої діє представник, звертає увагу на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» самостійно не дотрималося умов долученого до позову договору № 7_БМ від 20.07.2020, а саме п. 3, в якому зазначено, що новий кредитор зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів повідомити Боржників про відступлення прав вимоги з дня настання Відкладної обставини відповідно до п. 16.1 цього договору.

Справа розглядається в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення не відповідає в повному обсязі вказаним вимогам.

Так, відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції з посиланням на положення статті 598 ЦК України (підстави припинення зобов`язання), виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із мотивами відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Ст. 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Встановлено, що 12 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено договір у формі заяви (оферти) №200166971 про надання та використання платіжної картки МС World, рахунок картки НОМЕР_1 , з кредитним лімітом в розмірі 0 грн. Максимальний кредитний ліміт у вказаній заяві (оферта) не зазначений.

При цьому, умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 пропонує банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках Договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на ім`я відповідачки платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки. Відповідачка погодилася із тим, що розмір кредитного ліміту встановлений банком самостійно на підставі відомостей повідомлених позичальником банку; строк дії ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії договору про картку (а.с.6 зворот.).

Також, 12 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписала Анкету №999656, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 0 грн, строк (міс.), мета кредиту, сума додаткових послуг дані відсутні); контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа); інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати; майно (а.с.6).

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписані Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МТС (неіменна)», а також відповідачкою отримано платіжну картку ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду № 384449 (а.с.7-8 зворот).

19 травня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, пунктом 2.1. якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за оплату, а клієнт зобов`язується відступити Факторові право вимоги визначене у реєстрі прав вимоги (а.с. 82-88).

20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за яким в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, клієнт зобов`язується відступати факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги та вказуються в відповідному реєстрі кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються клієнтом фактору, а фактор зобов`язується клієнту суму фінансування (а.с. 66-70).

27.06.2020 ТОВ «ФК «Фагор» надіслано ОСОБА_1 повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором в розмірі 66497,99 грн (а.с. 41).

02.12.2020 ТОВ «ФК «Фагор» надіслано ОСОБА_1 довідку про те, що станом на 02.12.2020 заборгованість за договором № 200166971 від 12.12.2014 погашена в повному обсязі та договір закритий (а.с.42).

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200166971, укладеним 12.12.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.17-21).

Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №200166971від 12.12.2014 становить 60786,56 грн, із них: заборгованість по тілу кредиту 19581,80 грн та заборгованість по доходам 41204,76 грн, а також вказана дата закінчення кредитного договору 20 травня 2017 року (а.с.13 зворот.).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2. Національний банк України, ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині.

Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу.

Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».

Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

19 грудня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило ОСОБА_1 претензію із пропозицією самостійно сплатити заборгованість за Кредитним договором №200166971 від 12.12.2014 в загальній сумі 56551,56 грн (а.с.13).

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи зазначені вище письмові докази, врахувавши судове рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 та обставини, що ним встановлені, апеляційний суд констатує, що позивачем не надано належних та достовірних доказів, що ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, їх розмір, строки і порядок їх повернення та порядок нарахування відсотків за користування кредитом.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач при зверненні до суду зазначав, що ОСОБА_1 ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надано у користування кредитні кошти в розмірі 20250 грн з встановленим строком користування з 12 грудня 2014 року по 20 травня 2017 року.

В той же час, як вбачається зі змісту заяви (оферти) №200166971, підписаної 12 грудня 2014 року, підписаної Банком та позичальником, про надання та використання платіжної картки, відповідачці була надана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 0 грн. Крім того, в анкеті №999656 від 12 грудня 2014 року зазначено, що бажана сума кредиту становить 0 грн.

При цьому, позивачем не надано доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, видачі відповідачці кредитних коштів у вказаному розмірі, а також доказів користування ОСОБА_1 кредитними коштами.

Як слідує із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 не заперечує наявність кредитних зобов`язань перед ПАТ «Банк Михайлівський» та вказує, що кредитні зобов`язання перед Банком нею виконані в повному обсязі. Оскільки доказів щодо дати сплати ОСОБА_1 кредитної заборгованості останньою не надано (в довідці ТОВ «ФК «Фагор» зазначено, що станом на 02.12.2020 заборгованість за договором погашена в повному обсязі), а тому враховуючи дату укладення між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» про відступлення прав вимоги №7_БМ (20.07.2020) та судове рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відсутні підстави стверджувати про належне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 12.12.2014 належному кредитору.

Крім цього, як вбачається з Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МТС (неіменна)» - сума можливого кредиту вказана до 50000 грн, строк кредиту 12 місяців.

Вказане спростовує посилання позивача в позовній заяві, що строк кредитування становить 3 роки, а саме з 12 грудня 2014 року по 20 травня 2017 року.

Згідно дослідженої розписки про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду № 384449 також неможливо встановити, яка сума була на наданій ОСОБА_1 картці.

Відтак, єдиним документом, де зазначений розмір наданих кредитних коштів, строк користування кредитом та розмір кредитної заборгованості, є додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року. Однак, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, з огляду на наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

До позовної заяви додано вищезазначений додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, проте під час розгляду справи до суду не надано ні первинних документів, ні виписки по рахунку відповідача.

За відсутності первинних документів, виписки по особовому рахунку, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачкою взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Товариством не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 отримала у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у розмірі саме 20250 грн, розмір відсотків, а також наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року у загальній сумі 56551,56 грн. А тому апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

З огляду на наведене, апеляційний суд не погоджується із мотивами міськрайонного суду щодо відмови у задоволенні позову з підстав повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, у зв`язку з чим мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення в частині розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано належні докази на підтвердження понесених відповідачкою витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн, а саме надано копії: угоди про надання правової допомоги від 27 квітня 2023 року; акту погодження розміру винагород від 08 травня 2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера №08.05.2023 від 08 травня 2023 року та враховуючи відсутність заперечень ТОВ «Діджи Фінанс» щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін, критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу: дійсність, необхідність та розумність їх розміру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для стягнення ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог ч. ч. 1 - 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу від 26.10.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Гопка В.В. просив суд стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені останньою на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 4550 грн.

З копії угоди про надання правової допомоги від 24 жовтня 2023 року, укладеного між адвокатом Гопкою В.В. (далі - Виконавець) та ОСОБА_1 (далі - Замовник) вбачається, що Виконавець зобов`язується надати Замовнику консультації та правову допомогу у цивільній справі, що до стягнення боргу на користь ТОВ «Діджи Фінанс», для чого надає йому повноваження бути захисником в судах України, установах, підприємствах, організаціях, в органах що здійснюють досудове слідство з усіма правами, що надаються представнику (п. 1.1 Угоди).

Згідно п.4.1. зазначеної Угоди за послуги зазначені в п. 1.1. цього Договору Замовник сплачує Виконавцю гонорар за домовленістю сторін з розрахунку 700 грн за одну годину надання послуг.

Відповідно до п.5.1 Угоди замовник здійснює оплату за цим Договором одноразово в день підписання акту виконаних робіт та погодження розміру винагороди.

Згідно акту виконаних робіт та погодження розміру винагороди від 25 жовтня 2023 року Виконавець передав, а Замовник прийняв та погодив розмір та вартість виконаних робіт відповідно до угоди про надання правової допомоги від 24.10.2023. Перелік робіт: ознайомлення з апеляційною скаргою, пошук аналогічних справ в реєстрі судових рішень та в мережі інтернет, складання, друк та подання відзиву на апеляційну скаргу, відправка копії відзиву з додатками апелянту поштовим зв`язком (розрахунок послуг проведено за 6 годин 30 хвилин часу по 700,00 грн за годину) - 6 годин 30 хвилин (6 год. х 700,00-4200 грн) + (0,5 години х 700,00= 350 грн) = 4550 грн.

З квитанції до прибуткового касового ордера №10 від 25 жовтня 2023 року адвокатом Гопкою В.В. прийнято від ОСОБА_1 4550 грн.

Повноваження адвоката Гопки В.В. на представництво ОСОБА_1 в Хмельницькому апеляційному суді підтверджуються копією ордера серії ВХ №1039596 від 24.10.2023.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на наведене та враховуючи залишення апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» без задоволення та беручи до уваги відсутність заперечень позивача щодо заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гопки В.В. про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, що була направлена представником відповідачки 26.10.2023 на адресу ТОВ «Діджи Фінанс»; враховуючи характер виконаної адвокатом роботи під час розгляду цієї справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що стягненню підлягає сума 4550 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 4550 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай