УХВАЛА

01 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 359/798/20

провадження № 61-2546 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Богдашкіна Дар`я Олександрівна,

третя особа - виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області (як орган опіки та піклування),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Богдашкіної Дар`ї Олександрівни, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року у складі судді Борця Є. О. та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя

особа - виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області

(як орган опіки та піклування), про визначення місця проживання дитини

та стягнення аліментів на її утримання, в якому просив суд:

- визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу), але не менше

50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи

з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05 вересня 2008 року між ним

та ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 ) було зареєстровано шлюб, в якому у них народилося троє дітей: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Подружнє життя не склалося, а тому вони припинили шлюбні відносини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року (справа

№ 756/12424/19) шлюб між ними розірвано.

З 16 грудня 2019 року малолітній син ОСОБА_3 проживає разом із ним, відвідує загальноосвітню школу у місті Борисполі, секції та гуртки, має друзів і не бажає проживати разом із матір`ю. ОСОБА_2 разом із іншими двома дітьми проживає

в іншому місті - у місті Києві.

Позивач уважав, що наявні правові підстави для визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із ним, так як він має офіційну роботу і сталий дохід, здоровий, може забезпечити потреби дитини, має власне житло, де створені належні умови для проживання, відпочинку і навчання дитини. Крім того,

він позитивно характеризується з місця роботи та проживання, всебічно забезпечує потреби дитини. Тобто він повністю опікується малолітнім сином та фінансово його утримує. Дитина має тісний родинний зв`язок із бабою та дідом

(його батьками), які проживають разом із ними. Залишення сина з ОСОБА_2

не відповідатиме інтересам дитини.

Посилаючись на положення статей 180, 183 СК України, позивач уважав, що має право на стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина

у відповідному розмірі.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд його позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із його батьком - ОСОБА_1 .

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у спірних правовідносинах постійне проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом

із батьком відповідатиме забезпеченню якнайкращих інтересів дитини. Позивач сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків, створив усі умови

для гармонійного розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Існування конфліктних відносин між сторонами саме по собі не свідчить

про неможливість визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із батьком.

При цьому визначення місця проживання сина з батьком не призведе

до припинення комунікації між матір`ю та дитиною.

Такі висновки зроблено судом на підставі правової оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, а також висновку № 22844/20-61, складеного 25 червня 2021 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової психологічної експертизи у даній справі, призначеної ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2020 року за клопотанням відповідача.

Районний суд урахував, що ОСОБА_3 виповнилося 12 років, тому вислухав думку дитини у судовому засіданні (частина друга стаття 160 СК України), який пояснив, що хоче проживати разом із ОСОБА_1 , оскільки з ним спокійніше та створені більш комфортні умови проживання.

Суд першої інстанції зазначив, що станом на день ухвалення судового рішення

у зв`язку з воєнними діями в Україні ОСОБА_3 тимчасово проживає разом

із матір`ю ОСОБА_2 на території Республіки Польщі. Вважав, що вимога

про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 є передчасною до набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання дитини, а також

до фактичного повернення дитини позивачу. Тому у задоволенні позову в цій частині суд відмовив.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня

2022 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками районного суду про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, який створив більш комфортні умови проживання та з яким малолітня дитина висловила бажання проживати.

Апеляційний суд застосував ті самі норми матеріального права, що й суд першої інстанції, урахував прецедентну практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) та відповідні правові висновки Верховного Суду й вказав про те,

що залишення сина з батьком відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Апеляційний суд відхилив посилання апеляційної скарги про наявність тотожного позову, який знаходиться на розгляді Оболонського районного суду міста Києва (справа № 756/326/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів), оскільки вказані позови не є тотожними, сторони мають різний процесуальний статус, підстави позову є різними, що вказує на відсутність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Також апеляційний суд зазначив, що доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до порушень районним судом норм процесуального права,

які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи та ґрунтуються на неправильному трактуванні цих норм.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Богдашкіна Д. О., шляхом формування документа в системі «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині визначення місця проживання малолітнього сина з батьком та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині відмовити.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що судами застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Верховного Суду, а також належним чином не досліджено зібрані

у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

ОСОБА_1 судові рішення у частині відмови у задоволенні його позову

в касаційному порядку не оскаржив, а тому судові рішення у відповідній частині

не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Богдашкіної Д. О., на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року залишено без руху

з наданням строку для усунення її недоліків.

У наданий судом строк заявник надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2023 року відкрито касаційне провадження в указаній справі. Витребувано дану цивільну справу із суду першої інстанції. Відмовлено у задоволенні клопотання заявника про зупинення дії рішення суду першої інстанції. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргута надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У червні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2023 року справу призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Богдашкіної Д. О., мотивована тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні спору

не враховано судову практику Верховного Суду у даній категорії справ.

Вказує, що до подій 16 грудня 2019 року малолітній син ОСОБА_3 постійно проживав разом із матір`ю - ОСОБА_2 , вони не мали конфліктів. Наразі малолітній син перебуває під психологічним випливом її колишнього чоловіка

та його родичів, які чинять ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною,

що впливає на безпосередній емоційний контакт із дитиною.

За результатами проведення судової психологічної експертизи у даній справі судовими експертами 25 червня 2021 року був складений висновок № 22844/20-61, в якому, серед іншого, зазначено, що малолітній ОСОБА_3 залучений

до конфлікту лояльності батьків, що призводить до високого рівня емоційної напруженості дитини. Розуміння та оцінка сімейної ситуації одностороннє формується ОСОБА_1 , поведінка матері повністю піддана осуду. Вікова

та емоційна незрілість дитини, що притаманні природному віку ОСОБА_3 , його індивідуально-психологічні властивості та підвищена емоційна близькість

з батьком сприяють відображенню сімейної ситуації під впливом батька, формують прихильністю до нього, поведінка матері засуджується, створюється психологічна та емоційна дистанція між матір`ю та дитиною. Проживання дитини

з батьком, відповідно його бажання, може суперечить його істинним інтересам.

Суди надали формальну оцінку вказаному висновку та не врахували зневажливе відношення батька до матері дітей, свідоме приниження її авторитету в очах дітей, порушення прав малолітнього сина на безперешкодне спілкування з матір`ю,

у зв`язку з чим ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, органів опіки та піклування.

Як мати, так і батько створили належні умови для проживання та розвитку малолітнього сина, обидва позитивно характеризуються за місцем роботи

та проживання. Висновок виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 20 вересня 2021 року № 743, яким визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із батьком, не містить жодних обґрунтувань вирішення спору на його користь.

Зазначає, що відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою, зокрема при вирішенні між батьками спору. Водночас, непоодинокими є випадки, коли дитина тривалий час проживала з одним

із батьків, а тому її думка може бути спотворена, мати ознаки навіювання одним

із батьків, внаслідок чого не може прийматися судом як абсолютна. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів.

Суди попередніх інстанцій не надали оцінки поданим відповідачем доказам,

не врахували, що між сторонами існують неприязні відносини, були непоодинокі випадки насильства у сім`ї за час їх перебування у шлюбі. Крім цього, залишили поза увагою й те, що внаслідок уведення в Україні правового режиму воєнного стану ОСОБА_2 разом із трьома дітьми з березня 2022 року проживають

у Республіці Польщі. Малолітній син ОСОБА_3 має окрему кімнату, для нього створені всі умови для навчання та проживання, має змогу безперешкодно спілкуватися з батьком та його родичами по відеозв`язку. Проживання усіх трьох дітей разом позитивно впливає на їх психологічний стан. Діти адоптовані до умов, в яких проживає мати. Вона має стабільний заробіток, власний автомобіль. Указані обставини судами не досліджувалися.

Вказується на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Суд першої інстанції ухвалою від 09 липня 2020 року безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_1

без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 257

ЦПК України, так як у провадженні Оболонського районного суду міста Києва знаходиться справа № 756/326/20 із тотожними позовними вимогами ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу

від ОСОБА_1 , в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу представника відповідача, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Вказує, що під час розгляду даної справи малолітній син ОСОБА_3 був допитаний у суді першої інстанції вже під час перебування у Республіці Польщі понад чотири місяці. Незважаючи на це він все одно висловив бажання проживати разом із ним (батьком). 29 квітня 2013 року синові виповнилося 13 років, він постійно висловлює бажання повернутися додому у місто Бориспіль. При цьому ОСОБА_3 відмовився йти до школи у Республіці Польщі, продовжує дистанційне навчання

в Бориспільському багатопрофільному ліцеї, де навчався до початку війни. Він забезпечує дитину необхідним навчальним матеріалом, сплачує інтернет, мобільний зв`язок, придбав персональний комп`ютер, ігрову консоль. Більше того, між ними була домовленість про повернення малолітнього сина ОСОБА_3 після закінчення воєнного стану до нього (батька). Саме ця домовленість стала підставою для тимчасового виїзду за межі України, разом із матір`ю.

Суди попередніх інстанцій ухвалили законні судові рішення по суті вирішення даного спору, виходячи виключно із якнайкращих інтересів дитини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625св22) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом

із батьком, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката Крамар У. П., на постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 жовтня

2022 року, передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження

та призначено до розгляду (провадження № 61-11625сво22).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі,

яка передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме, що спір між батьками про визначення місця проживання дитини може бути вирішений лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі)

у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання

про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження

у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, суд уважає

за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, яка переглядається,

до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 607/20787/19 (провадження

№ 61-11625сво22).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 359/798/20 (провадження

№ 61-2546св23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області (як орган опіки та піклування), про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання до закінчення перегляду

в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець