РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі судового засідання Лозинському Т-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. Обґрунтовуючи позовні вимог вказує на наступні обставини.

18 листопада 2006 року його батько ОСОБА_5 , 1930 року народження, уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , 1971 року народження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. Останні роки життя він тяжко хворів, в 2013 році переніс інсульт, а останні місяці перебував у стані, який потребував постійного нагляду лікарів, лікування.

З часу реєстрації шлюбу батько з відповідачкою не жили однією сім`єю. Вони не мали спільного житла, не вели спільного господарства, навіть не мали жодних спільних інтересів. Відповідачка використовувала батька у власних інтересах, використовувала його ім`я та наукові досягнення. Не залишала йому коштів на лікування, не опікувалась ним.

30 січня 2014 року відповідачка народила дівчинку, зареєстровану як ОСОБА_6 , в свідоцтві про народження якої батьком записаний батько позивача ОСОБА_5 .

У позивача існують обґрунтовані сумніви, що його батько звертався із спільною заявою про реєстрацію народження дитини. Ще за життя його батько постійно наголошував, що ця дитина не може бути його донькою, це неодноразово визнавала і сама відповідачка.

Оскільки питання батьківства наразі стосується спадщини, воно зачіпає інтереси всіх спадкоємців, які залучені до участі у справі. Просить позов задоволити.

10 червня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що зважаючи на норми закону, правом на оспорення батьківства особи, що померла після народження дитини наділені спадкоємці виключно у випадку, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини і померла. Разом з тим, у позові позивач сам зазначає,що батько наголошував, що ця дитина не може бути його донькою, тобто знав про те, що він записаний батьком дитини. Таким чином, якщо батько позивача знав, що не є батьком ОСОБА_6 , проте незважаючи на це актовий запис про його батьківство був вчинений, позивач не має права оспорювати батьківство. А якщо не має права оспорювати батьківство спадкодавець, то право на таке оспорення не могло перейти і до спадкоємців. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

Враховуючи думку учасників справи, свідків та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частинами 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї ( АДРЕСА_1 ; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30, 32).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 10 листопада 2006 року зареєстрували шлюб у Галицькому відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №356, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Так згідно ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відтак згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - ОСОБА_6 , батьками якої вказані: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 та про що зроблено відповідний актовий запис №491.

У ході судового розгляду представником позивача заявлялись неодноразові клопотання про призначення у справі генетичної експертизи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.09.2020 року у справі було призначено судово генетичну експертизу, проведення якої доручено співробітникам «ДНК» Центру» у м. Львові по вул. Ангеловича, 20/1.

22 квітня 2021 року матеріали цивільної справи №465/6060/19 повернулись на адресу суду, а ухвала про призначення експертизи залишилась невиконаною, у зв`язку з неявкою в «ДНК Центр» однієї із сторін, а саме ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07.04.2022 року ухвалою суду у справі було призначено судово генетичну експертизу, проведення якої доручено генетику Медичного центру персоналізованої експертизи EUROLAB (ліцензія МОЗ України АЕ №571814 від 20.01.2015), лікарю вищої категорії Тригубчак Оксані Андріївні.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27.09.2022 року скасовано ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 07.04.2022 року, з мотивів передчасності такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі N 559/2087/18 (провадження N 61-16407св21) та постанові від 25.01.2023 року у справі № 756/10603/17 ( провадження № 61-6733св22).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено актовий запис №11 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ), тобто задовго до звернення позивача ОСОБА_5 з позовом, проведення експертизи для встановлення наявності або відсутності кровної спорідненості між ним як батьком та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неможливим.

Крім цього, в матеріалах справи наявна відповідь директора Львівського науково дослідного експертно криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 27.08.2018 року на запит адвоката Якиміва А.В. Згідно цієї відповіді провести судову біологічну молекулярно генетичну експертизу на предмет встановлення біологічної спорідненості між ймовірним батьком та дитиною без наявності зразків біологічного матеріалу цих осіб неможливо, оскільки спорідненість передбачає наявність успадкованих генетичних ознак батька у дитини; провести молекулярно генетичну експертизу біологічної спорідненості між дітьми, які являються рідними по батьківській лінії є неможливим, оскільки успадковані генетичні ознаки батька будуть невідомими при відсутності біологічного матеріалу батька; існує можливість проведення порівняльного дослідження генетичних ознак У хромосоми осіб, які являються біологічними братами по батьківській лінії, однак така експертиза не є доказовою, а може лише дати висновок про біологічну спорідненість осіб за батьківською лінією (дідусь, батько, онук прямо успадковують У- хромосому). Однак у випадку доказування спільного походження дочки та сина обох дочок від одного батька проведення такого дослідження є неможливим.

Також суд звертає увагу, що позивачем при заявленні неодноразових клопотань про призначення судово генетичної експертизи у справі ставилось на вирішення експертів питання чи є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рідним братом (по батьківській лінії) по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, позивачем протягом усього розгляду справи так і не було доведено, що саме він являється рідним сином померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд наголошує, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Таким чином, в силу норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про оспорювання батьківства доведенню підлягає факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, а не відсутності кровного споріднення між рідним братом та сестрою (по батьківській лінії).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення зазначених вимог ЦПК України позивачем доказів відсутності кровного споріднення між ОСОБА_5 та дитиною суду не надано.

Щодо доводів позивача про те, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проведена без перевірки звернення ніби то обох батьків з підстав її фізичної відсутності у відділі за закінченням терміну зберігання, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Згідно з ч.1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Згідно відповіді Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26 червня 2018 року №1663/04-06 на запит адвоката Якиміва А.В., згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про народження №491 від 07.02.2014 року, складений Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції на громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_3 , батько дитини ОСОБА_5 . Реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України за спільною заявою матері і батька дитини, актовий запис підписано заявниками.

Таким чином, враховуючи, що дитина ОСОБА_6 народжена у шлюбі, за результати проведеної державної реєстрації видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 про що зроблено відповідний актовий запис №491, у суду відсутні сумніви у достовірності викладених даних у відповіді Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26 червня 2018 року №1663/04-06.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У пунктах 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 137 Сімейного кодексу України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства.

Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці .

Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Факт обізнаності померлого ОСОБА_5 про те, що саме він записаний батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнається самим позивачем, який у своїй позовній заяві зазначає, що «ще за життя батько постійно наголошував, що ця дитина не може бути його донькою…», а також підтверджується відповіддю Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26 червня 2018 року №1663/04-06.

Крім цього факт проживання померлого ОСОБА_5 з відповідачкою однією сім`єю та обізнаність померлого про народження дитини підтверджується показами свідків.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що з ОСОБА_5 був її родичем. Покійний ОСОБА_5 добре жив з ОСОБА_3 , був щасливим. Коли народилась ОСОБА_6 позивач був не задоволеним. Покійний ОСОБА_5 дуже радів народженню дочки, своє батьківство він ніколи не заперечував.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що покійного ОСОБА_5 знав дуже довго, був його другом. Підтвердив, що у покійного народилась дитина дівчинка ОСОБА_9 . ОСОБА_5 визнавав себе батьком дитини. Шлюб з ОСОБА_3 був для нього спасінням. В останні роки свого життя покійний ОСОБА_5 усвідомлював свої дії, був при своїй свідомості.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 (позивач) зазначив, що ОСОБА_3 працювала лаборанткою з його батьком, померлим ОСОБА_5 та допомагала йому з науковими працями. Потім він дізнався, що його батько одружився з ОСОБА_3 , а згодом довідався, що в ОСОБА_3 народилась дитина від його батька ОСОБА_5 . Покійний ОСОБА_5 стверджував, що він не має жодного відношення до народження дитини. Батько з ОСОБА_3 разом не проживали. Жодного разу не бачив батька з цією дитиною. Саме він з дружиною та дітьми проживали з покійним ОСОБА_5 з 2013 року. ОСОБА_3 не опікувалась батьком, коли він перебував в лікарні то вона його не навідувала. Про народження дитини йому стало відомо від чужих людей восени 2014 року. Батько проживав сам.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що покійний ОСОБА_5 , ніколи не представляв ОСОБА_3 як дружину. ОСОБА_5 проживав сам у АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 там бувала, однак вони не проживали однією сім`єю. Про народження дитини дізналась від позивача середині 2014 року. Покійний ОСОБА_5 в розмові сином говорив, що до народження цієї дитини не має жодного відношення, ця дитина не його. Жодних дій щодо оскарження батьківства покійного ОСОБА_5 не вживалось, тому що у нього був поганий стан здоров`я .

Твердження представника позивача, що покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 носять заздалегідь упереджений характер, відсутність у свідків власного сприйняття подій, на думку суду є суб`єктивними, так як показання свідків узгоджуються з наявним у справі іншими належними та допустимими доказами. Крім цього, суд звертає увагу, що на запитання чи оскаржувався актовий запис про батьківство померлого ОСОБА_5 кимось з членів його родини чи ним самим за його життя, свідок ОСОБА_5 (позивач) вказав, що такий не оскаржувався та не заперечувався через погіршення здоров`я померлого. Однак, як стверджує позивач у своїй позовній заяві « останні роки життя він тяжко хворів, в 2013 році переніс інсульт, а останні місяці перебував в стані, який потребував постійного догляду лікарів, лікування. В період з 02.12.2016 по 11.12.2016 батько перебував на стаціонарному лікування в 2-му неврологічному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги». ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто протягом трьох років факт батьківства ОСОБА_5 ніким не оспорювався та не заперечувався.

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про те, що за станом здоров`я та віковими змінами дитина не могла бути зачата ОСОБА_5 , якому було 84 роки, судом до уваги не беруться, так як такі розцінюються як припущення, які не підтверджені належними доказами, зокрема відповідною медичної документацією, а є лише їхніми переконаннями та їхнім сприйняттям подій.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

У той же час, оспорення батьківства це процес, який розпочинається пред`явленням до суду не «вимоги про оспорення», а вимоги про виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини. Саме в цьому полягає захист прав позивача, коли законом визначений належний, ефективний спосіб для цього шляхом пред`явлення конкретної вимоги матеріально-правового характеру згідно вказаних норм СК України.

Відтак, з позовною заявою про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, має право звернутися особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу.

Позивачем у даній справі є ОСОБА_5 .

Однак саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , записаний батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не позивач.

Відповідно до ч.5 ст. 136 Сімейного кодексу України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Відтак, якщо померлий ОСОБА_5 знав, що він не являється батьком ОСОБА_6 , але актовий запис про його батьківство був вчинений, він не має права оспорювати своє батьківство, що у свою чергу унеможливило перехід такого права на оспорювання до спадкоємців.

Частиною 3 ст. 137 Сімейного кодексу України визначається, що якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Позивачем не доведено, що його батько померлий ОСОБА_5 не знав з поважних причин, що він записаний батьком дитини ОСОБА_6 , а навпаки спростовуються самим позивачем у його позовній заяві де вказано, що «ще за життя батько постійно наголошував, що ця дитина не може бути його донькою, оскільки в силу вікових змін він не мав спроможності до народження дітей».

Таким чином, суд доходить до висновку, що померлий ОСОБА_5 достеменно знав, що саме він записаний батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані докази, на думку суду, беззаперечно вказують на вільне виявлення померлим ОСОБА_5 бажання визнати себе батьком дитини. Доказів зворотного позивачем не надано.

Крім цього, суд розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Таким чином, позивач ОСОБА_5 не наділений правом на звернення до суду з позовом про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414) від 25 жовтня 2022 року.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10-12, 76-82, 89, 90, 95, 141, 209, 229, 259, 263-265, 273, 354, 355ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2023 року.

Суддя Ванівський Ю.М.