Справа № 2-310/2009 Провадження № 4-с/478/3/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Луговської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка розгляд скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький відділ державіної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на неправомірні дії та бездіяльність головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Шпак Олександра Івановича та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак О.І., в якій просив здійснити перерахування заборгованості по сплаті аліментів за період з 2012 -2018 років виходячи із середньої заробітної плати по Миколаївській області та скасування постанови про накладення штрафу.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Дарницькому відділі ДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 33141344 з примусового виконання виконавчого листа № 2-310/2009, виданого 24.03.2009 року Казанківським районним судом Миколаївської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання його доньки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.

Про наявну заборгованість по аліментам в розмірі 122879,43 грн. за період часу 2015 - 2018 роки він дізнався лише у серпні 2023 року, отримавши відповідь на адвокатський запит, яка була обрахована виходячі з розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньо облікованого штатного працівника по місту Києву.

Скаржник стверджує, що у вказаний період часу (2015 - 2018) роки він у м. Києві не працював та не був зареєстрований за адресою, вказаної у постанові про відкриття виконавчого провадження. Також немає у м. Києві жодного об`єкта нерухомості. З лютого 2006 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно вважає, що оскільки він був зареєстрований за вказаною адресою, обрахування заборгованості по аліментам за вказаний період часу повинна була обрахована виходячі з розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньо облікованого штатного працівника не по місту Києву, а виходячі з розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньо облікованого штатного працівника по Миколаївській області, яка згідно з його розрахунками за період часу з 01.08.2015 року по 03.12.2017 року має складати 38236,35 грн.

На підставі вказаного до Дарницького відділу ДВС ним було подано клопотання по перерахунку вказаної заборгованості по аліментам виходячі з розміру середньомісячної заробітної плати працівника по Миколаївській області, однак відповіді він не отримав.

Також, 07.08.2023 року головним державним виконавцем Дарницького відділу ДВС Шпак О.І. було винесено постанову, якою на нього, як на боржника, було накладено штраф в розмірі 61439,71 грн., що становить 50 % суми заборгованості по сплаті аліментів, яку (заборгованість) він вважає помилково завищеною. Крім зазначеного вважає, що частина 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає відповідальність боржника у вигляді штрафу, набрала чинності 28.08.2018 року, а тому може поширюватися лише на заборгованість, яка виникла після вказаної дати. Тому, на підставі викладеного просить визнати неправомірною та скасувати винесену постанову про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду з викликом (повідомленням) сторін по справі.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у поданій заяві та просить їх задовольнити.

19.09.2023 року від заінтересованої особи надійшло пояснення на скаргу, в якому заявлені у скарзі вимоги не визнали та просили відмовити в задоволені заявлених вимог в повному обсязі. Заявлену позицію аргументували наступним.

На примусовому виконанні у Дарницькому відділі державіної виконавчої служби у м. Києві перебуває виконавче провадження № 33141344 з примусового виконання виконавчого листа № 2-310/2009, виданного Казанківським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, яке надійшло від ДВС Казанківського РУЮ для подальшого виконання.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 17993395, яке перебувало на виконанні у ВДВС Казанківського РУЮ встановлено, що ОСОБА_1 перебував у розшуку на підставі ухвали Казанківського районного суду у справі № 6-19/2011 від 19.10.2011 року. Згідно повідомлення Казанківського РВ УМВС У Миколаївській області був розшуканий (виявлений) в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконавче провадження за № 33141344 було відкрито 21.06.2012 року, постанова про відкриття виконавчого провадження булла вручена боржнику ОСОБА_1 01.07.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення з особистим підписом боржника.

Всі наявні в матеріалах виконавчого провадження документи, зокрема, особисте пояснення ОСОБА_1 , які були надані ним у зв`язку з проведеною перевіркою Дарницького РУ ГУМВС України з приводу притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів а також матеріалів перевірки щодо примусового приводу боржника ( ОСОБА_1 ) до ВДВС Дарницького РУЮ, в якому він особисто зазначив що його місце проживання є АДРЕСА_2 , свідчать, що його фактичне місце проживання є вказане у постанові про відкриття виконавчого провадження адреса боржника (м. Київ).

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою розрахунок заборгованості по аліментам, якщо невідоме місце роботи боржника, проводиться згідно статистичних даних середньомісячного заробітку по м. Києву (за місцем проживання боржника), - згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві, щодо розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньо облікованого штатного працівника по м. Києву, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 03.12.2017 року становить 122879,43 грн.

Згідно з вимог «Інструкції з організації примусового виконання рішень», провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення (досягнення повноліття), заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття у загальному порядку, визначеному законом. В порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виность постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 50 % суми заборгованості. На підставі викладеного 07.08.2023 року державним виконавцем правомірно було винесено постанову про стягнення із ОСОБА_1 штрафу у розмірі 61439,71 грн. (122879,43 грн. - 50 % = 61439,71 грн.).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки скаржник та представник заінтересованої особи не з`явилися до зали судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою, третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Таким чином, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 , яка подана до суду в порядку ст. 447 ЦПК України, та заявлених вимог вбачається, що боржник, як сторона виконавчого провадження, не оспорює право державного виконавця вчиняти дії, направлені на визначення розміру заборгованості за аліментами, але не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеними державним виконавцем.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч. 2 ст. 195 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України (у редакції, чинній на час складання розрахунку заборгованості), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,якщо вважають,що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області у справі № 2-310/2009, 24.03.2009 року, був виданий виконавчий лист за № 2-310/2009 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, який було направлено до ВДВС Казанківського РУЮ Миколаївської області для примусового виконання. Внаслідок примусового виконання ВДВС Казанківського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 17993395.

Згідно матеріалів виконавчого провадження за № 17993395, яке перебувало у провадженні 17993395 вбачається, що боржник, - ОСОБА_1 перебував у розшуку на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області у справі № 6-19/211 про оголошення розшуку боржника ( ОСОБА_1 ) від 19.10.2011 року.

Згідно повідомлення Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області від 19.04.2012 року вбачається, що розшук боржника було припиненео у зв`язку із встановленням його місця знаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

15.05.2012 року державним виконавцем ВДВС Казанківського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ для подальшого виконання до Дарницького ВДВС у м. Києві, - за місцем проживання боржника ОСОБА_1 .

Дане виконавче провадження за № 33141344 було відкрито Дарницьким ВДВС 21.06.2012 року, про що було повідомлено боржнику. Підтвердженням чого є повідомленням про вручення за особистим підписом ОСОБА_1 , який було отримано останнім за адресою: АДРЕСА_2 . На час відкриття виконавчого провадження борг по аліментам складав 10491,26 грн.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Як було встановлено судом з дослідженого виконавчого провадження, ОСОБА_1 , з часу відкриття Дарницьким ВДВС 21.06.2012 року виконавчого провадження № 33141344, постійно проживав у м. Києві за вказаною у постанові про відкриття виконавчого провадження адресою: АДРЕСА_2 .

Підтвердженням даного факту зокрема є: повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження, за особистим підписом ОСОБА_1 , яка була отримано останнім за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення Дарницького районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 24.09.2025 року, вбачається, що в ході перевірки, яка була проведена за заявою стягувача ОСОБА_2 щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України у відношенні ОСОБА_1 , боржник постійно проживає у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 . З наданої інформації вбачається, що ОСОБА_1 достовірно знав про відкрите відносно нього виконавче провадження щодо примусового стягнення аліментів, дав пояснення, що аліменти сплачує частково, оскільки немає постійного заробітку, від сплати аліментів не відмовляється та надав довідку про перерахування аліментів (часткове).

Згідно пояснення (особистого зобов`язання) наданого ОСОБА_1 , датованого 21.09.2015 роком вбачається, що ОСОБА_1 достовірно знає про відкрите відносно нього виконавче провадження щодо примусового стягнення аліментів та існуючу заборгованість по аліментам. У вказаному зобов`язанні ОСОБА_1 адресу свого місця проживання зазначив як АДРЕСА_2 , за якою і було відібране вказане зобов`язання.

Згідно з долученого до скарги копії з витягу Договору, б/н, про надання правової допомоги від 31.07.2023 року вбачається, що при складанні договору адвокатом зазначено, що зареєстроване місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Зворотнього скаржником на адресу суду не надано.

Суд критично відноситься до ствердження скаржника, що його фактичне місце проживання є адреса, вказана у позовній заяві ( АДРЕСА_1 , оскільки сам по собі факт наявності в паспорті відмітки про прописку (реєстрацію) за вказаною адресою не є достовірним підтвердженням факту фактичного та постійного проживання за вказаною адресою, а є лише фактом того, що станом на 24.02.2006 року скаржник дійсно був зареєстрований за вказаним адресом.

Жодних належних та допустимих доказів фактичного проживання за вказаною адресою (договорів про водо, тепло, газо, електропостачання, платіжних квитанцій по сплаті комунальних платежів, земельного податку, довідку про склад (членів) сім`ї та осіб, зареєстрованих в даному домоволодінні, акт обстеження на предмет фактичного проживання у вказаному домоволодіння складений відповідною сільською (селищною) радою або довідки про фактичне місце проживання скаржника у вказаному домоволодінні) суду не надано.

За вказаних обставин суд вважає доведеним той факт, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 у період часу з 21.06.2012 року (дата відкриття виконавчого провадження) по 31.07.2023 року (дата укладання договору про надання правової допомоги та подання скарги) є адреса, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження: АДРЕСА_2 .

Як було вище зазначено, згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, заборгованість обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. У разі виникнення спору щодо визначення заборгованості за аліментами її розмір обчислюється судом.

Враховуючи положення розділу 3 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 ЗУ « Про виконавче провадження»

Відповідно до статті 24 ЗУ « Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу розміру заборгованості за аліментами платника аліментів ОСОБА_1 , який у період виникнення заборгованості та по 03.12.2017 року включно не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував, проживаючи в м. Києві.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч. ч. 2, 3 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Ця Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

За змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

За вказаних обставин суд вважає правомірним нарахування заборгованості по аліментам, здійсненим Дарницьким ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за правилами ст. 195 Сімейного кодексу України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (якщо невідоме місце роботи боржника) згідно статистичних даних середньомісячної заробітної плати по м. Києву, обрахованої згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньо облікованого штатного працівника по м. Києву, яка, з урахуванням існуючої заборгованості станом на 01.08.2015 року становила 62522,62 грн., а загалом, починаючі з 01.08.2015 року по 03.12.2017 рік становить 122879,43 грн.

Щодо заявленої вимоги скаржника щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 07.08.2023 року, винесеною в рамках виконавчого провадження № 33141344, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у poзмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Абзацом 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зi сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у poзмірі 50 відсотків суми заборговано зі сплати аліментів.

Вказану статтю доповнено цією нормою згідно з Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явления виконавчого документа примусового виконання.

Таким чином, з 28.08.2018 (з дня набрання чинності) Законом України № 1404-VIII встановлено, що обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа примусового виконання.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконаня рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у poзмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 роздшу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Станом на 03.12.2017 скаржник мав заборгованість зі сплати аліментів у poзмірі 122879,43 грн. по виконавчому листу № 2-310/2009 від 24.03.2009, який був пред`явлений до виконання з 24.03.2009 року.

Оскільки аліменти не сплачувались позивачем з 2009 року, i розмір заборгованості значно перевищуе суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем правомірно прийнято постанову, якою, з врахуванням внесених змін накладено штраф у pозмірі 61439,71 гривень (50 % від суми боргу).

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 258 - 260, 449 - 451 ЦПК України, Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: заінтересована особа: Дарницький відділ державіної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на неправомірні дії та бездіяльність головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Шпак Олександра Івановича щодо перерахунку заборгованості по аліментам та скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя: Іщенко Х.В.