Справа №601/1548/23
Провадження № 2/601/444/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Мочальської В.М.,

за участю секретаря Домінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансу,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2022 року між нею та відповідачкою було укладено попередній договір, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачці як завдаток грошову суму, еквівалентну 1 000 дол. США, з метою купівлі-продажу будинку у с. Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області. Сторони погодили оформити (нотаріально посвідчити) договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, повна вартість будинку визначена у розмірі 3 000 дол. США.

Однак, договір купівлі-продажу укладений не був з вини відповідачки, а тому передані кошти вважає авансом.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 37 759 грн, що еквівалентно 1 000 дол. США за курсом Національного банку України, штраф у розмірі 37 750 гривень за порушення зобов`язання та 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Відповідачка не скористалася своїми правами на подання до суду відзиву на позов.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року продовжено строк розгляду справи на 30 днів.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до копії розписки від 12.09.2022 ОСОБА_2 взяла завдаток за хату 1 000 дол. США в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Оцінка суду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що 12 вересня 2022 року між нею та відповідачкою було укладено попередній договір, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачці як завдаток грошову суму, еквівалентну 1 000 дол. США, з метою купівлі-продажу будинку у с. Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області. Сторони погодили оформити (нотаріально посвідчити) договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, повна вартість будинку визначена у розмірі 3 000 дол. США. Договір купівлі-продажу укладений не був з вини відповідачки, а тому передані кошти вважає авансом і вважає, що відповідачка зобов`язана повернути їй сплачений аванс у розмірі 37 26 000 дол. США, штраф та судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами

у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною першою статті 546 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Так, до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином застосовуються положення глави 83 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 127/13491/21-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 439/1683/18.

У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 357/8975/20.

Доказів про укладення між сторонами угоди (попереднього договору) від 12 вересня 2022 року та передачу позивачкою відповідачці 1000 дол. США позивачкою не надано.

Копія розписки від 12.09.2022, яку позивачка долучила до позовної заяви, не містить інформації про те, що ОСОБА_2 взяла завдаток за хату 1 000 дол. США в ОСОБА_1 , а тому судом відхиляється.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька села Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області.

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька села Лосятин Кременецького району Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий