Провадження № 2/337/2275/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

07 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2023р. до суду в електронній формі через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 02.11.2023р.) надійшла позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Михайлов Д.О., до ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів, яка ухвалою суду від 07.11.2023р. була залишена без руху і позивачці надано строк для усунення недоліків.

Разом з позовною заявою в електронній формі через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП №67273604, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. на підставі виконавчого напису, вчиненого 08.06.2021р. за №112477 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Остапенко Є.М.

Вивчивши матеріали заяви та додатки до неї, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову.

Поряд з цим, відповідно до приписів ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що норма ч. 7 ст. 43 ЦПК України застосовується, зокрема, у випадку подання особою заяви про забезпечення позову в електронній формі.

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову надійшла до суду в електронній формі, до неї необхідно було долучити докази надсилання копій поданих до суду документів усім учасникм справи, у тому числі третій особі.

Однак доказів про надіслання поданих до суду документів третій особі приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. до поданої заяви про забезпечення позову не долучено.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 платіжного документу про сплату судового збору до заяви про забезпечення позову не додала,а разом з позовною заявою подала заяву про звільнення її від сплати судового збору, яку мотивує тим, що її фінансове становище є дуже скрутним, її житло знаходиться на тимчасово окупованій території, вона є внутрішньо переміщеною особою, соціальні виплати для неї є єдиними джерелом доходу. Крім того, відповідно до постанови у ВП №67273604 від 26.10.2023р. на її кошти накладено арешт, що фактично позбавило її джерела доходу.

Відповідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування ст.8 Закону України «Про судовий збір» законодавець пов`язав із поняттям «майнового стану сторони», яке в такій редакції є оціночним в кожній окремій справі та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, рахунків в банківських установах, тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Крім того, передбачена законом можливість звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується як правило у виключних випадках.

Оцінивши повідомлені позивачкою ОСОБА_1 обставини та надані на їх підтвердження докази, суд вважає, що позивачкою не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану, який позбавляє її можливості сплатити судовий збір за цей позов у вказаному розмірі.

Так, позивачка зазначила, що єдиним її доходом є соціальні виплати ВПО, проте їх розмір не зазначає та на підтвердження їх розміру жодних доказів не надає.

Крім того, доказів того, що такі соціальні виплати є єдиним реальним доходом позивачки, що вона немає інших доходів, що такий розмір доходу не дозволяє їй сплати судовий збір, позивачка суду не подала.

Довідка від 18.04.2022р. № 2301- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує в повній мірі саме майновий стан позивачки, не є достатнім доказом відсутності у позивача інших джерел доходу.

Посилання позивачки на наявність єдиного житла, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, жодними доказами не доведені.

За таких обставин, суд не знаходить законних підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору і вважає, що в даному випадку сплата судового збору не ускладнює позивачці доступ до правосуддя таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та переслідує законну мету.

Суд вважає, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивачки стосовно можливості звернення до суду за умови виконання нею вимог закону щодо оплати заяви судовим збором в цій справі дотримано.

Таким чином, в задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 149, 151, 153, 259, 260, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова