ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

01 листопада 2023 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/13193/21

Номер провадження: 22-ц/819/204/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Воронцової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Рядчої Т.І., в справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 31.08.2018 року автомобілем «Мерседес» під керуванням ОСОБА_1 скоєно ДТП, в результаті якого завдано збитків власнику автомобілю «Ніссан» ОСОБА_2 , чий автомобіль застрахований в Акціонерному товаристві «ІНГО», згідно договору добровільного страхування №650575079.18. Постановою суду відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Мерседес» на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ «Київський страховий дім» (поліс №АМ/2593632, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб 100000 грн., франшиза 1000 грн.). Страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури №СФ-0000509 від 12.09.2018 року склало 175094,65 грн. На підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу шкоду у розмірі 175094, 65 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика складає 76094 грн. 65 коп. (175094 грн.-99000 грн., наявність франшизи 1000 грн.), яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 76094 ( сімдесят шість тисяч дев`яносто чотири ) грн.. 97 (дев`яносто сім) коп. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у повному обсязі, то до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, а саме для стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 76094 грн. 65 коп., як різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та сумою, що підлягає відшкодуванню ПрАТ «Кивський страховий дім» за договором ОСЦПВ.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Вважає, що він не має нести відповідальність перед потерпілим в ДТП, оскільки застрахував свою цивільну відповідальність. Не погоджується з розміром спричиненої шкоди майну потерпілого, завданої внаслідок ДТП.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Від Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

31.08.2018 року об 11.38 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , за адресою: Миколаївське шосе, 5 км. в м.Херсоні, в порушення вимог пункту 10.2 ПДР, не надав переваги у русі автомобілю «Nissan Juke», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mercedes-Benz» застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», за яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.

ОСОБА_2 та ПрАТ «ІНГО Україна» уклали договір №650575079.18 добровільного страхування наземного транспортного засобу NISSAN JUKE 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно страхового акту №1776523 від 19.09.2018 року, розмір страхового відшкодування в результаті ДТП, яке сталося 31.08.2018 року на ремонт автомобіля NISSAN JUKE, за полісом №650575079.18 становить 175094, 65 грн.

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 175094,65 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 6543 від 03 жовтня 2018 року на суму 175 094,65 грн.

Позиція апеляційного суду.

Згідно з ч.1ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц..

В даній справі позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «Київський страховий дім») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача (100000 грн.) є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № № 352/1384/18.

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує розмір страхового відшкодування, визначений умовами страхового договору між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київський страховий дім», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та визначеною страховим договором сумою страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не правильно оцінив зібрані у справі докази, а матеріалами справи не підтверджено розмір завданих збитків внаслідок ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки такі збитки підтверджуються страховим актом від 19.09.2018 року, висновки якого не спростовані стороною відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також не приймаються доводи апеляційної скарги в частині неправильного способу захисту, обраного позивачем, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку та зазначив в оскаржуваному рішенні, що шкода з відповідача стягується в порядку суброгації.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями369, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

Л.П. Воронцова