ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/645/23 Справа № 205/3691/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
УХВАЛА

07 листопада 2023 року

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання, в якій подана заява представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» адвокатом Чміль Юлією Володимирівною про компенсацію судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося до суду з заявою, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра»), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено частково.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах у цивільній справі № 205/3691/13-ц.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

24 липня 2023 року ОСОБА_3 та 16 серпня 2023 року ОСОБА_4 відповідно, як особи, які не приймали участі у справі, подали апеляційні скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року, в якій виклали вимоги про скасування вказаної ухвали в частині заміни стягувача за виконавчими листами та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача.

В обґрунтування апеляційних скарг заявники посилалися на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються їх права, зазначаючи, що 14 травня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири набули право власності по 1/2 частці на квартиру АДРЕСА_1 . Станом на даний час Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська розглядається цивільна справа № 932/2054/21 за позовом ТОВ «Брайт Інвестмент» до, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири, в тому числі вищевказаного договору. В обґрунтування вказаного позову ТОВ «Брайт Інвестмент» посилалося на те, що товариство є правонаступником кредитора ВАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007 року, і укладеним договором купівлі-продажу квартири від 14 травня 2019 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 порушуються його права як кредитора, оскільки він не має можливості звернути стягнення на дане нерухоме майно. Також вказує про те, що вказана квартира була предметом договору іпотеки № 8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору.

А тому заявники вважали, що оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про задоволення заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007 року стосується прав та законних інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як власників квартири, яка була предметом договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання вказаного кредитного договору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року та відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року та відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року у цивільній справі за заявою ТОВ «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ПАТ«КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання.

02 жовтня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ТОВ «Брайт Інвестмент» адвоката Чміль Ю.В. про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн у зв`язку з необґрунтованими діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Вислухавши думку учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині третій згаданої статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України зазначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Отже, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у низці судових рішень, зокрема у додаткових ухвалах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 910/14162/17, від 23 липня 2021 року у справі № 910/13025/19, від 12 липня 2021 року у справі № 903/254/20.

Верховний Суд враховує, що Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, проте вочевидь під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, зокрема подання заяви про відмову від позову та закриття провадження.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, ТОВ «Брайт Інвестмент» потрібно було довести, які саме необґрунтовані дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були ними здійснені під час розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяли апелянти недобросовісно та пред`явили необґрунтовані апеляційні скарги; чи систематично протидіяли правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний апелянт мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів позивача; чи були дії апелянтів умисними та який ступінь їх вини й чим це підтверджується тощо.

Водночас ТОВ «Брайт Інвестмент» не доведено та судом не встановлено, що розгляд спору в суді апеляційної інстанції виник внаслідок необґрунтованих дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для покладення на них судових витрат на професійну правничу допомогу.

Встановивши наявність безумовних підстав для відмови у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» та запереченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у частині доведення співмірності судових витрат.

Керуючись статтями 142, 260, 261 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» адвоката Чміль Юлії Володимирівни про компенсацію судових витрат відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: