н/п 2/490/3198/2023

Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 жовтня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №733, а саме: 40/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.06.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 28.06.1997 року та зареєстрований ТБ «Нерухомість-Південь» за №733.

Згідно ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі, з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За такого, позивачу необхідно визначити правове положення співвласників домоволодіння , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

За змістом норм глави 87 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється, чи відсутня або втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.

В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Приписами пунктів 4.14,- 4.15 пункту 4 розділу II глави 10 Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затв. наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 р.. в ред. наказу№ 2785/5 від 27.08.2018 р.) передбачалося, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з вимогами пункту 1.2. пункту 1 глави 2 розділу II цього Порядку право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Інші докази, не визначені цим пунктом Інструкції, нотаріусом не приймаються, оскільки їх оцінка може бути здійснена лише судом за відповідним позовом спадкоємця.

За змістом норм глави 84 книги шостої ЦК України об`єктом спадкування є права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і зокрема, майно, власником якого на час відкриття спадщини був спадкодавець.

Таким чином, діюче на час укладення біржової угоди законодавство визнавало біржову угоду купівлі-продажу фізичною особою об`єкта нерухомості належним правовстановлюючим документом за наявності на ній відмітки про реєстрацію майнових прав та витягу з реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 яку своєчасно прийняла позивачка, а інші спадкоємці відмовилися від її прийняття на користь позивачки.

За життя спадкодавець набула право власності на 40/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвавши майнові права в ММБТІ, але за життя не встигла отримати відповідного витягу з реєстру майнових прав, який є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Таким чином спадкоємець після смерті спадкодавця не має можливості здійснити таку реєстрацію, що свідчить про втрату можливості ним отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса.

Відповідно він не має права заявляти також і вимоги про визнання такої угоди дійсною на підставі ст. 47 ЦК (1963 р.), оскільки стороною такої угоди на час її укладення, не був.

За такого, на підставі вищевказаного, позивачці необхідно уточнити правові підстави для визнання угоди дійсної спадкоємицею.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За такого, позивачці необхідно надати правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на 40/100 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Договір купівлі-продажу від 06.12.1995 року, зареєстрованого на ЮТБ в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за №3193, зареєстрованого в ММБТІ за №1536 від 06.12.1995 р.

При цьому, у разі неможливості надання доказів позивач, разом з поданням позовної заяви має право відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України подати до суду клопотання про витребування доказів, якщо такий доказ він не може подати самостійно і позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання доказу.

При цьому, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України,-

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь» - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова