Справа № 397/497/19
У Х В А Л А

про відвід судді (суду)

01.11.2023 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

представника позивача - адвоката Старовойтова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

У провадженні судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченка Д.В. знаходилася цивільна справа №397/497/19 (н/п 2/397/75/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 33 від 30.09.2021 у зв`язку із закінченням повноважень судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченка Д.В., проведено повторний автоматичний розподіл даної справи.

01.10.2021 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Івченка П.О. та передано матеріали справи на розгляд.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2021 (головуючий суддя Івченко П.О) дану справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження зі стадії судового засідання.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2022 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Івченка П.О. та дану справу передано на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Розпорядженням голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 1 від 03.05.2022 вказану цивільну справу, на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України, направлено для розгляду до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Розпорядженням голови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області № 01/р від 25.11.2022 вказану цивільну справу, на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України, направлено для розгляду до Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

08.12.2022 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Івченка П.О. та передано матеріали справи на розгляд.

Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 7 від 08.12.2022 проведено повторний автоматизований розподіл даної справи.

08.12.2022 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Соловйова О.В. та передано матеріали справи на розгляд.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Соловйова О.В. від 13.12.2022 дану справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 161 від 01.05.2023 у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйова О.В. до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з 01.05.2023, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи.

25.05.2023 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Максимович І.В. та передано матеріали справи на розгляд.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В. від 06.06.2023 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 13.09.2023

Позивачкою ОСОБА_1 12.09.2023 та 25.09.2023 подано заяви про відвід головуючого судді Максимовича І.В. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, посилаючись на обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а саме, що головуючий суддя постійно самовідводився безпідставно по іншим справам, які знаходилися у нього на розгляді.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча судом забезпечувалася можливість її участі в судовому засіданні.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заяву позивачки про відвід головуючого судді у справі не підтримав.

Представник відповідача подав заяву про рогляд клопотання позивача про відвід судді у справі без його участі.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без участі осіб, які не з`явилися, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяви позивачки про відвід головуючого судді, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Штатним розписом Олександрівського районного суду Кіровоградської області передбачено чотири посади судді. Станом на 01.11.2023 в суді займають посаду судді - Максимович І.В.

Тому, заява позивача про відвід судді розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 40 ЦПК України, суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В.

Підстави для відводу судді визначені в ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії» у демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Європейська Хартія про статус суддів передбачає, що закон для суддів повинен гарантувати безсторонність, якої члени суспільства мають право очікувати від суддів (пункт 1.1).

Безсторонність визначається Європейським судом відповідно до суб`єктивного підходу, який бере до уваги особисте переконання або інтереси конкретного судді в певній ситуації, а також, відповідно до об`єктивного підходу, що передбачає надання суддею гарантій, достатніх для усунення будь-якого правомірного сумніву у цьому відношенні. Судді повинні за всіх обставин діяти безсторонньо з тим, щоб забезпечити відсутність правомірних підстав у громадян підозрювати якусь упередженість. У цьому відношенні безсторонність повинна бути очевидною як під час виконання суддею судових функцій, так і інших дій.

Принцип поведінки судді, відповідно до яких кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності розгляду справи та реалізації права учасників судового розгляду на справедливий розгляд справи безстороннім судом, забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи відповідно до вимог Закону, відображений також у Бангалорських принципах поведінки судді.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Розглядаючи заяву про відвід, суддя має враховувати, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статтей 5, 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання та публічну критику.

Незалежність судді означає, що при здійсненні своїх повноважень він керується тільки законом і ніхто не має права давати йому будь-які вказівки або прямими чи непрямими способами впливати на нього. Судді мають бути незалежними у тому числі від впливу урядових чиновників, засобів масової інформації, громадської думки, впливу членів родини.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Заявником заяви про відвід головуючого судді обгрунтовано фактично незгодою з процесуальними рішеннями головуючого судді, зокрема й у інших справах.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

На підставі викладеного необхідно дійти висновку, що позивачкою не зазначені достатні та належні підстави для відводу судді, передбачені п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а зазначені позивачем обставини (незгода з процесуальними рішеннями судді щодо самовідводу у інших справах) не можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість судді під час розгляду даної справи та не є підставою для відводу судді.

За таких обставин, заяви про відвід є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, відмовити.

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна- продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 03.11.2023.

Суддя: І.В. Максимович