Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4347/23 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/4347/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів на користь спадкоємця

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 червня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області). Просила стягнути з відповідача на свою користь 223 426 грн заборгованості з коштів, які належать їй, як спадкоємцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , з яким перебувала у шлюбі з 1986 року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В справі №240/13735/21 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року задоволений позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправним та зобов`язання нарахувати, виплатити доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як непрацюючому пенсіонеру, який проживав на території радіоактивного забруднення, починаючи з 01 грудня 2020 року, в розмірі двох мінімальних заробітних плат, щомісячно. Рішення набрало законної сили і підлягало виконанню. Відповідач частково рішення суду виконав, оскільки починаючи з 01 березня 2022 року почав виплачувати доплату до пенсії в розмірі 4 204 грн, тобто не в повному розмірі, як визначено рішенням суду від 16 грудня 2021 року. Її чоловіку з 01 березня 2022 року по день його смерті було виплачено 21 020 грн. Наразі на рахунку померлого ОСОБА_2 залишилися нарахованими та не виплаченими кошти, які належали йому за життя, відповідно до рішення адміністративного суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21 у сумі 223 426 грн. Відповідач у своєму листі, адресованому померлому, рахує заборгованість в розмірі двох прожиткових мінімумів, а не в мінімальних заробітних платах щомісячно за період з 01 грудня 2020 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не так, як визначено в рішення суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21, тобто відповідач всупереч положень ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшує суму, яка належала спадкодавцеві за життя, а на даний час належить їй, як спадкоємцю.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 01 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі та вирішити питання судового збору.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що вона має право на грошові кошти померлого чоловіка в порядку спадкування. Сума невиплаченої доплати має бути стягнута з відповідача на її користь в примусовому порядку, оскільки вона не має іншої законної можливості захистити своє порушене відповідачем право. Вона звертається до суду як член сім`ї спадкодавця, який проживав разом із померлим та вів із останнім спільне господарство, якому відповідач не виплатив кошти, що належали ОСОБА_2 за життя. В даному випадку нею порушено питання про стягнення коштів, які набули статусу спадщини, а тому спір щодо їх стягнення має вирішуватися в цивільному судочинстві. Вона звернулася до відповідача з письмовою заявою з проханням виплатити їй суми доплати до пенсії, що належали за життя чоловікові, але їй у цьому було письмово відмовлено, тому в подальшому між нею та відповідачем існують цивільно-правові відносини, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 29 березня 2023 року в справі №263/12032/20, від 27 березня 2019 року в справі №286/3516/16-ц, від 30 листопада 2022 року в справі №638/19167/19, від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19. Відповідач замість того, щоб здійснити забезпечення можливості реалізації її права на одержання членом сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів, без дотриманої передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини, вчиняє дії, що суперечать законодавству, заперечує наявність прийнятого судом рішення, нарахованих за ним коштів і необхідність їх їй виплатити, як спадкоємцю та члену сім`ї спадкодавця. Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та не надав їм належної оцінки. Наполягає на тому, що у неї відсутня законна можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідач не надає довідку про дійсну заборгованість, а тому вона просить витребувати у відповідача довідку про заборгованість та стягнути вказані кошти.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 спрямувала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, а вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі. ГУ ПФУ у Житомирській області також спрямувало заяву про розгляд справи без участі свого представника. За загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21 позов задоволений. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 01 грудня 2020 року нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с.37-38).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28 липня 2022 року серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Позивач, ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20 липня 1986 року серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області від 24 січня 2023 року №224 із ОСОБА_2 на час смерті постійно були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с.11).

Листом від 20 лютого 2023 року №4894-3555/Ф-02/8-0600/23 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21 виконано в повному обсязі. Питання виплати заборгованості, нарахованої на виконання вищезазначеного рішення суду, може бути вирішено у разі зміни сторони стягувача. Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Виплата пенсій, надбавок, підвищень, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету, проводиться органами Пенсійного фонду України з виділених бюджетних асигнувань для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення, може бути здійснена лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої ст.116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Ураховуючи вищевикладене, виплата належної суми пенсійної виплати по перерахунку, проведеного на виконання рішення суду, здійснюється за наявності відповідного фінансування (а.с.14).

Із довідки ГУ ПФУ в Житомирській області від 09 травня 2023 року №2976/05-16 убачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/13735/21 від 16 грудня 2021 року нараховані кошти ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 28 липня 2022 року №348, на загальну суму 63 060 грн (а.с.30).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 ЦК України (ст.1219 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, ЦК України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на пенсії. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми пенсії передаються членам сім`ї спадкодавця.

Відповідно до частини першої ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом із померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Із аналізу вищевказаних норм вбачається, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Чинне процесуальне законодавство виокремлює процесуальне правонаступництво в порядку ст.52 КАС України на будь-якій стадії судового процесу (що є однією із стадій судового провадження).

Аналіз вказаної норми процесуального закону дає підстави для висновку про те, що заміна сторони в адміністративній справі допускається до закінчення її розгляду судами відповідних інстанцій та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.

Питання заміни сторони виконавчого провадження на стадії виконання судового рішення окремо врегульовано ст.379 КАС України, якою, встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Насамперед, на стадії примусового виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження, передумовою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником є звернення до суду, що розглянув справу, державного виконавця або заінтересованої особи в порядку, встановленому ст.379 КАС України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою та другою ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої ст.15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених ст.39 цього Закону.

При цьому, згідно з частиною четвертою ст.379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 вересня 2020 року в справі №640/15623/19).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» у межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №686/23317/13).

ОСОБА_1 для захисту спадкового права на належні за судовим рішенням кошти ефективним способом захисту є вжиття заходів щодо належного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21, а не повторне звернення із позовною вимогою про стягнення заборгованої суми.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимогу ОСОБА_1 про стягнення грошової суми необхідно розглядати в розрізі продовження виконання рішення суду, як частини судового процесу, а повторне звернення з позовною вимогою про стягнення заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства і може призвести до подвійного стягнення на користь позивача недоотриманої суми пенсії.

Відносно витребування довідки від ГУ ПФУ в Житомирській області щодо сум заборгованості за рішенням адміністративного суду від 16 грудня 2021 року в справі №240/13735/21, вказана довідка міститься в матеріалах справи, оскільки була долучена ГУ ПФУ в Житомирській області до відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду першої інстанції разом із доказами направлення позивачу 17 травня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді спору не взяв до уваги правових висновків Верхового Суду в подібних справах не можуть бути прийнятті судом апеляційної інстанції, оскільки встановлені судами фактичні обставини та нормативно-правове регулювання правовідносин у зазначених справах і у справі, яка переглядається є різними. Так, у справі №286/3516/16-ц позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на доплату до пенсії, а виконавчий лист на виконанні не перебував. У справах №263/12032/20, №638/19167/19, №243/13575/19 спадкодавці були внутрішньо переміщеними особами та у зв`язку з такими обставинами виник спір.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та додаткового правового обґрунтування, із огляду на вищевикладене, не потребує, а ґрунтується лише на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: