Провадження №: 6/755/432/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

секретаря Бурячек О.В.,

учасники цивільного процесу:

заявник - приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В.,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1

представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Кізік А.М.,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Артемчук Тараса Володимировича, заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, відповідно до прохальної частини подання приватний виконавець просив суд:

«Визначити частку ОСОБА_2 у нерухомому майні: - земельна ділянка площею 0,1205 га, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва/02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:017:0011, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальна площа 181,3 кв.м, житлова площа 72.3 кв.м, опис: житловий будинок 2015 р.п., "А"; прибудова, "а"; погріб, "під а"; балкон, І; госп.блок, "Б"; альтанка, "В"; свердловина, II; вигрібна яма, III, адреса: АДРЕСА_2 , земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :02:001:0133, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.1348 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08); - земельна ділянка, кадастровий номер: :02:001:0133, площа 0,1348 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Київська обл., Бориспільський р., с. Мартусівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08), якими вона володіє спільно зі ОСОБА_3

Звернути стягнення на частку ОСОБА_2 у нерухомому майні: - земельна ділянка площею 0,1205 га, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва/02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:017:0011, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальна площа 181,3 кв.м, житлова площа 72.3 кв.м, опис: житловий будинок 2015 р.п., "А"; прибудова, "а"; погріб, "під а"; балкон, І; госп.блок, "Б"; альтанка, "В"; свердловина, II; вигрібна яма, III, адреса: АДРЕСА_2 , земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :02:001:0133, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.1348 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08);

- земельна ділянка, кадастровий номер: :02:001:0133, площа 0,1348 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Київська обл., Бориспільський р., с. Мартусівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08), яка не зареєстрована у встановленому законом порядку.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений у статті 443 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до наведеної правової норми питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Суд розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В. в судовому засідання просив задовольнити подання, визначити частку ОСОБА_2 , боржника у процедурі виконавчого провадження, у нерухомому майні, згідно переліку, яким вона володіє спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , та звернути стягнення на об`єкти нерухомого майна - житловий будинок та земельну ділянку, згідно переліку, які не зареєстровані у встановленому законом порядку, з метою подальшої реалізації та забезпечення судового рішення, де стягувачам виступає ОСОБА_1 . Приватний виконавець додатково пояснив, що у нього в провадженні перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 від 05 вересня 2022 року з примусового виконання виконавчого листа №755/3075/20, виданого 10 лютого 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 25263,01 доларів США.

Перевіркою даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що боржник ОСОБА_2 перебуває у шлюбі зіОСОБА_3 , дата реєстрації шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 встановлено, боржнику на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1205 га, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва/02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:017:0011, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Стосовно зазначеного об`єкту нерухомого майна 09 грудня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, копію цієї постанови боржник отримала 31 грудня 2022 року.

Здійснюючи виконавчі дії приватним виконавцем встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі чоловіком боржника ОСОБА_3 , за згодою дружини ОСОБА_2 , придбана наступні об`єкти нерухомого майна: земельна ділянка площею 0,1205 га, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва/02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:017:0011, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальна площа 181,3 кв.м, житлова площа 72.3 кв.м, опис: житловий будинок 2015 р.п., "А"; прибудова, "а"; погріб, "під а"; балкон, І; госп.блок, "Б"; альтанка, "В"; свердловина, II; вигрібна яма, III, адреса: АДРЕСА_2 , земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :02:001:0133, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.1348 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08); земельна ділянка, кадастровий номер: :02:001:0133, площа 0,1348 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Київська обл., Бориспільський р., с. Мартусівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08).

Вказане свідчить, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна є об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки право власності на житловий будинок та земельні ділянки зареєстровано в період перебування в шлюбі.

Таким чином, з урахуванням вимог статі 443 ЦПК України, є необхідним визначення частки боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно зі ОСОБА_3 .

При цьому, виконавець вважає за доцільне одночасно з визначенням частки боржника у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком, вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , стягувач в процедурі виконавчого провадження, та її представник - адвокат Кізік А.М., в судовому засіданні висловили свою позицію на підтримку подання приватного виконавця, наголосили, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконала, тому приватним виконавцем було вжито заходів для з`ясування майнового стану боржника та наявності у нього об`єктів нерухомого майна, на які може бути звернуто стягнення для подальшої реалізації цього майна та забезпечення виконання судового рішення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 .? боржник в процедурі виконавчого провадження, в судовому засіданні висловила свої заперечення щодо задоволення подання приватного виконавця, наголосила, що має намір виконати рішення суду в добровільному порядку, підготувала пропозицію стягувачу стосовно укладання мирової угоди в процедурі виконавчого провадження, тому на разі звернення виконавця з цим поданням вважає передчасним.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо падання приватного виконавця, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дослідивши матеріали виконавчого првоадження№69771844, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення державного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання державного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та членів його сім`ї, відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії пов`язані з описом та арештом майна боржника.

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), щодо відступу від висновків якої вирішується питання, колегія суддів зазначила, що під час розгляду подання державного чи приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не можуть застосовуватися норми Господарського процесуального кодексу України, які регулюють позовне провадження.

Отже, розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 335 Господарського процесуального кодексу України (аналогія статті 443 ЦПК України) не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку проте, що стаття 335 Господарського процесуального кодексу України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. У цьому разі відповідно до статті 338 Господарського процесуального кодексу України подання державного чи приватного виконавця розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від суб`єктного складу боржника та інших співвласників майна. Натомість за наявності спору про право стаття 335 Господарського процесуального кодексу України не підлягає застосуванню. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний.

Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження. Пунктом 1частини першої статті 231Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Оскільки в цій справі вбачається спір про право боржника з дружиною, яка вважає себе одноосібною власницею спірного майна, то судові рішення в частині визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, слід скасувати, а провадження в цій справі за поданням приватного виконавця в цій частині закрити.

Мотиви відступу від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), зводяться до того, що єдиною допустимою законом формою звернення виконавця до суду за вирішенням питання про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є звернення з поданням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, яке виконується.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 року у справі № 2-591/11 дійшов висновків, що розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 42 ЦПК України).

Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абз. 1 ч. 5 ст. 56 ЦПК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зазначала, що положення розділу VI ЦПК України регламентують порядок вирішення процесуальних питань, які виникають під час примусового виконання у межах виконавчого провадження судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) про присудження.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору не має.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності, свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові роз`яснила свою позицію шляхом уточнення своїх висновків. Зазначене уточнення полягає в такому. В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені).

Отже, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович звернувся до суду для вирішення питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя, яким боржник володіє спільно зі ОСОБА_3 , частка боржника у спільному майні не визначена.

За наведених обставин, з урахуванням правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 року у справі № 2-591/11, суд приходить до висновку, що у даній справі наявний спір про право, такий спір вирішується судом в порядку позовного провадження, а не в межах справи, в якій вирішено інший спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави залишити без задоволення подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Артемчук Тараса Володимировича, заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, роз`яснивши приватному виконавцю, що він має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись статями 260, 261, 268, 354, 443 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Артемчук Тараса Володимировича, заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я: