Справа № 404/3330/15-ц
Номер провадження 2-п/404/20/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в скла ді: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року по справі № 404/3330/15-ц (номер провадження 2/404/2277/15) за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору (а.с. 78-80).

До Кіровського районного суду міста Кіровограда надійшла заява ОСОБА_1 (вх. № 38599 від 29.10.2021 року) про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року (а.с.88-96).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2021 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року, прийнято до розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року по справі № 404/3330/15-ц (номер провадження 2/404/2277/15) за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, призначено судове засідання (а.с.99).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 березня 2022 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року по справі № 404/3330/15-ц (номер провадження 2/404/2277/15) за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрито, з підстав передбачених пунктом 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (а.с.123-124).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою заявником подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 березня 2022 року (а.с.148-151).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою Кропивницького апеляційного суду заявником подано касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарченка Ігоря Васильовича задоволено. Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2023 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (а.с.173-177).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 липня 2023 року вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено повністю. Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 березня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с.218-220).

В обгрунтування вищевказаної постанови, Кропивницький апеляційний суд зазначив, що Кіровський районний суду міста Кіровограда дійшов цілком правильного висновку, що спірні правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, нерозривно пов`язані з особою позивача, а тому правонаступництво, як матеріальне, так і процесуальне, в цих правовідносинах не допускається. Однак, як зазначено в постанові Кропивницького апеляційного суду, якщо під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд встановить, що під час первісного розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд повинен спершу ухвалити судове рішення про скасування заочного рішення (пункт 2 частина третя стаття 287 Цивільного процесуального кодексу України), а після цього, встановивши факт смерті однієї із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, закрити провадження у справі відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 вересня 2023 року продовжено розгляд заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року по справі № 404/3330/15-ц (номер провадження 2/404/2277/15) за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання (а.с.224).

Заявник в судове засідання не з`явився, представником заявника подано до суду заяву (вх. № 36152 від 29.09.2023 року) про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, та підтримання заяви про перегляд заочного рішення суду (а.с.232-235).

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0 від 01.02.2022 року (а.с. 116-118), а також копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 27.01.2021 року, видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 100).

Що стосується спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За змістом статей 64, 156 Житлового кодексу Української РСР правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном…. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 Цивільного процесуального кодексу України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов?язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Частиною першою статті 288 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення суду першої інстанції належить встановити як поважність причин неявки в судове засідання відповідача, так і те, що наявні докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає застосуванню судами України відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00)).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, в силу смерті однієї із сторін є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Таким чином, при наявності рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, навіть і ухваленого з певними процесуальними порушеннями, але яке було чинним протягом семи років і до смерті позивача та скасування такого заочного рішення, порушить принцип правової визначеності.

Так, дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Разом із тим, надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід також зважати на те, що вимога добросовісності є загальною для усіх суб`єктів права, у тому числі - для усіх суб`єктів цивільних правовідносин, включаючи правовідносини житлові.

Ця вимога ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними (пункт і статті 3 Цивільного кодексу України ). Тобто такі дії мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоді довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 Цивільного кодексу України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Зазначені норми цивільного права постають як загальні принципи, які є, по суті нормами прямої дії.

У свою чергу, порушення учасником правовідносин вимог добросовісності під час здійснення своїх суб`єктивних прав має наслідком відмову у їх захисті та сприянні у їх реалізації. Зазначене стосується і процесуальних прав, зловживання якими неприпустиме (стаття 44 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, зважаючи на викладене оскільки після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення житлових відносин з позивачем, що є неможливим внаслідок смерті позивача, скасування рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням через значний проміжок часу не відповідатиме вимогам статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду. Не повідомлення про дату судового засідання у даному випадку не можуть бути підставою для скасування такого заочного рішення та закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю сторони у спорі про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування, закриття провадження у справі через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення житлових відносин з позивачем внаслідок його смерті, не може вважатися виправданим при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності.

Не повідомлення про дату судового засідання у даному випадку не можуть бути підставою для скасування такого заочного рішення та закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю сторони у спорі.

За умови, що сторона знає про смерть іншої сторони у справі, де правонаступництво є неможливим, поведінка сторони, яка заявила після спливу значного проміжку часу про перегляд заочного рішення з формальних підстав, є зловживанням процесуальними правами.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 2-4744/11.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки зазначенні правовідносини не допускають правонаступництва, а скасування заочного рішення та подальше закриття, провадження у справі через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення житлових відносин в силу смерті однієї із сторін, не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 46, 47, 55, 255, 258-261, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року по справі № 404/3330/15-ц (номер провадження 2/404/2277/15) за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 07.11.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка