Справа № 463/8701/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1495/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, про скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння АДРЕСА_1 в частці 1/5. Іншими співвласниками будинковолодіння за цією адресою є відповідач ОСОБА_3 , який володіє 11/20 часток у будинковолодінні, та ОСОБА_5 , яка володіє 2/8 частками.

Будинковолодіння АДРЕСА_1 має значну кількість господарських споруд та прибудов.

Відповідач ОСОБА_3 перебудував нежитлове приміщення під літ. «Б» за адресою: буд. АДРЕСА_1 , яке значилось як сарай в житловий будинок.

У 2013 році він отримав дозвільні документи на переведення такого приміщення в житлове шляхом переобладнання нежитлових приміщень, а в подальшому незаконно зареєстрував на них право власності, порушивши право позивача як співвласника за новою адресою без присвоєння в законному порядку поштового номера.

Так, 23 березня 2018 року згідно з витягом №118193555, виданим Угером Володимиром Андрійовичем - державним реєстратором Більченської сільської ради Миколаївського району, правонаступником якої в результаті реформи місцевого самоврядування була Миколаївська міська рада, було зареєстровано житловий будинок під літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Така реєстраційна дія здійснена відповідно до рішення державного реєстратора №40274406 від 23 березня 2018 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Цей житловий будинок було зареєстровано фактично з числа будинковолодіння АДРЕСА_1 з присвоєнням окремої поштової адреси переобладнаному в житловий будинок сараю - номер АДРЕСА_1 .

Такими діями відповідач порушив права позивача як співвласника будинковолодіння та землекористувача, який має відповідні права на земельну ділянку, тому при оформленні прав на земельну ділянку у співвласника виникли труднощі в результаті вчинених незаконних дій відповідачем.

Присвоєння нової адреси об?єкту нерухомого майна в 2018 році мало здійснюватись згідно з розпорядженням голови районної адміністрації про присвоєння поштової адреси будинку та/або споруді.

У зв`язку з тим, що частині будинковолодіння незаконно без винесення відповідного розпорядження голови районної адміністрації присвоєно окремий поштовий номер, в позивача як співвласника виникли труднощі з володінням та розпорядженням своїм майном, та оформленням прав на земельну ділянку.

Також виділення окремої частини будинковолодіння відповідачу з присвоєнням окремого поштового номера мало відбуватися за згодою інших співвласників.

Просила скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , здійснений згідно з рішенням державного реєстратора Угера Володимира Андрійовича Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області номер витягу 118193555 та скасувати рішення №40274406 від 23.03.2018 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , здійсненого згідно з рішенням державного реєстратора Угера Володимира Андрійовича Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області номер витягу 118193555 та скасування рішення №40274406 від 23.03.2018 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, присвоєнням окремої поштової адреси без згоди співвласників будинковолодіння порушуються права та інтереси таких осіб, оскільки такі дії призводять до зміни правового режиму земельної ділянки, на якій знаходиться таке будинковолодіння.

Вказує, що реєстрація за відповідачем об`єкта зі складу спільного майна без згоди інших співвласників, без рішення суду чи договору про поділ такого спільного майна, вже є порушенням прав інших співвласників.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 в частці 1/5, 11/20 та 2/8 відповідно.

23 березня 2018 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Угери Володимира Андрійовича Більченська сільська рада Миколаївського району Львівської області №40274406 на підставі заяви ОСОБА_3 від 22 березня 2018 за реєстраційним номером 27363311, внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, як вбачається з представленого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 118193555, право власності на житловий будинок, загальною площею 126 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстроване за ОСОБА_3 ще 06 липня 2015 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 22941238 від 17 липня 2015 року, ОСОБА_6 , Львівське міське управління юстиції, Львівська обл., підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 17 липня 2015 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звертаючись до суду із позовними вимогами про скасування запису щодо реєстрації за відповідачем права власності на житловий будинок та рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке у користуванні ОСОБА_1 не перебувало, позивач/остання не довела факту порушення її права чи охоронюваного законом інтересу.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 являється співвласником будинковолодіння АДРЕСА_1 в частці 1/5, ОСОБА_3 володіє 11/20 частки у будинковолодінні, а ОСОБА_7 володіє 2/8 частки.

Будинковолодіння АДРЕСА_1 має значну кількість господарських

споруд та прибудов.

В суді встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебудував нежитлове приміщення під літ. «Б» за пресою: буд. АДРЕСА_1 , яке значилось як сарай в житловий будинок.

У 2013 році він отримав дозвільні документи на переведення такого приміщення в житлове шляхом переобладнання нежитлових приміщень.

23 березня 2018 р. згідно витягу №118193555 виданого ОСОБА_4 державним реєстратором Більченської сільської ради Миколаївського району, правонаступником якої в результаті реформи місцевого самоврядування є Миколаївська міська рада, було зареєстровано житловий будинок під літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана реєстраційна дія здійснена відповідно до рішення державного реєстратора No40274406 від 23 березня 2018 р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Цей житловий будинок було зареєстровано фактично з числа будинковолодіння АДРЕСА_1 з присвоєнням окремої поштової адреси переобладнаному в

житловий будинок сараю - номер АДРЕСА_1 .

Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об?єкт нерухомості слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об?єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об?єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об?єкти.

Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об?єкта права власності.

Таким чином, у зв?язку з визнанням за сторонами права власності на відповідні частки у житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на спірній земельній ділянці, до них переходить право власності на земельну ділянку на якій розташовані вказані об?єкти нерухомості у частках, що пропорційні їх частці у будинковолодінні.

За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спалщини або за рішенням суду.

Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47 цс20).

Крім цього, суду мало 6 бути очевидно, що реєстрація за відповідачем об?єкта зі складу спільного майна без згоди інших співвласників, без рішення суду чи договору про поділ такого спільного майна, вже є порушенням прав інших співвласників.

В апеляційній скарзі, скаржник зазначає, що в частині будинковолодіння присвоєно окремий поштовий номер без винесення відповідного розпорядження голови районної адміністрації, у зв?язку з цим, в позивача як співвласника виникають труднощі з володінням та розпорядженням своїм майном, та оформленням прав на земельну ділянку. Також виділення окремої частини будинковолодіння відповідачу з присвоєнням окремого поштового номера мало відбуватися за згодою інших співвласників.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не зазначила, які саме її права порушено відповідачем, які саме труднощі у користуванні та яким саме майном виникли у позивача, з огляду на наступне.

Відповідач присвоїв частині будинковолодіння, яке перебуває у їх спільній частковій власності окремий поштовий номер, така дія вчинена в порушення встановленої законом процедури. Вчиненням такої дії порушені права позивача, оскільки вона є співвласником спільного майна з відповідачем. Крім цього, земельна ділянка під цим майном належить всім співвласникам і повинна розподілятися відповідно до частки у праві спільної часткової власності. Виділення окремого майна з окремим поштовим номером призводить до збільшення частки у земельній ділянці відповідача, оскільки це нерухоме майно повинно мати свою окрему земельну ділянку.

Оскільки присвоєнням окремої поштової адреси без згоди співвласників будинковолодіння порушуються права та інтереси таких осіб, такі дії призводять до зміни правового режиму земельної ділянки, на якій знаходиться таке будинковолодіння, колегія суддів звертає увагу, що права позивача є очевидно порушеними, оскільки вчиненими діями відповідача змінюються частки у спільному майні, а саме в земельній ділянці.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено та обгрунтовано законність його позовних вимог, а суд першої інстанції, в свою чергу, дійшов необгрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Окрім цього, в апеляційній скарзі містяться посилання на визнання відповідачем позову та неврахування цього судом першої інстанції.

20 лютого 2023 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду першої інстанції надійшла заява, в якій він заявляє, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , стверджує ,що неправильне присвоєння адреси його об`єкту нерухомого майна створило перешкоди в оформленні прав на земельну ділянку, що порушує права іншмх співвласників. Не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Колегія звертає увагу на відсутність в матеріалах справи ухвали суду про відмову у прийняті визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_3 ,

Крім того, судом першої інстанції не обгрунтовано, яким чином визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що встановлено у цій справі.

За таких обставин суд першої інстанції, не маючи підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, вчинив таку процесуальну дію, чим порушив положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, а також не маючи підстав для висновків про недоведеність позивачем її вимог, зробив такі висновки, чим порушив положення ст. 82 ч.1, 89 ЦПК України, що не відповідає обставинам справи та призвело до ухвалення помилкового рішення у справі, а відтак відповідно до п. 3 і 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

З урахуванням наведенного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 травня 2023 рокускасуванню на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , здійснений згідно з рішенням державного реєстратора Угера Володимира Андрійовича Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області номер витягу 118193555 та скасувати рішення №40274406 від 23.03.2018 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 480 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.