БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1014/23
Провадження № 2/497/427/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за нею, позивачем ОСОБА_1 , і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , за нею особисто, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх і неповнолітньої дитини спадкових прав, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкодавець не оформив всіх правовстановлюючих документів на свою частку будинку. Вказані обставини стали приводом для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду.

На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Станєвою В.Б. надано на адресу суду копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.09.2023 року позивачем подану заяву про уточнення позовних вимог, якою просить постановити рішення, яким визнати право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за нею, позивачем ОСОБА_1 , і на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 , як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 07.09.2023 року прийнято до розгляду уточнення позовних вимог.

Позивачка в підготовче засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог діючого законодавства, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутності та задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. На адресу суду надіслали заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи без їх участі.

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в підготовчому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 18.03.2020 року по справі №497/178/2020 року, визнано в тому числі за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору. Рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Згідно інформаційної довідки з ДРРП від 19.07.2023 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 не зареєстровано.

В силу зазначених вимог померлий ОСОБА_5 фактично є власником 1/4 частини кожний зазначеного домоволодіння як член колгоспного двору, але не зареєстрував своє право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №680.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області 29.04.2001 року, позивач по справі ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи №21/2023, надісланої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що з заявою від 21.02.2023 року до нотаріуса про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_1 у власних інтересах та у інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 .. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовились від прийняття спадщини.

Однак, згідно постанови від 05.05.2023 року нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , яка також дії в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , як спадкоємці за законом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 . На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за законом, позивачі набули право на майно: на 1/8 частину за кожною житлового будинку по АДРЕСА_1 , як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

З огляду на зазначене, позивач згідно вимог чинного законодавства успадкувала дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування.

При цьому суд враховую факт визнання позовних вимог відповідачами.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим слід задовольнити позовні вимоги повністю.

Керуючись, ст.ст.182, 328, 216-1218, 1221, 1261, 1262, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 13, 81-83, 89, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О. Висоцький