Провадження №4-с/369/103/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконною та зобов`язання вчинити дії, згідно якої останній просить суд: визнати незаконною бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ); скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 2016350, зареєстрований 27.05.2005 року Першою київською обласною державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району №1388 від 30.01.2001 року, та виключити реєстраційний запис про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вимоги скарги обгрунтовано тим, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з метою укласти договір дарування належного йому об`єкту нерухомості (будинку).

Під час здійснення нотаріусом відповідних перевірок було встановлено, що на все майно ОСОБА_1 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 2016350, зареєстрований 27.05.2005 року Першою київською обласною державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району № 1388 від 30.01.2001 року.

Слід зазначити, що Єдиний реєстр боржників не містить інформації про ОСОБА_1 , як боржника, а також згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні будь-які виконавчі провадження.

Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження (затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5 визначено механізм функціонування Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі за текстом Системи). Пунктом 2 розділу I вказаного положення визначено, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи.

Відповідно, якщо б відомості про виконавче провадження були внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, то після запровадження Системи вони б стали архівною складовою Системи та відображались би в ній.

Отже з метою встановлення обставин справи за яких було накладено зазначене вище обтяження, ОСОБА_1 звернувся до Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області (правонаступник ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції) із заявою про надання інформації про підстави накладення на його майно обтяжень та скасування таких обтяжень.

22.09.2023 року у відповідь на заяву про скасування арешту від Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримав лист 35459 датований 23.08.2023 року, яким роз`яснено, що у відділі ДВС Києво-Святошинського району перебувало ВП № 7425116 з примусового виконання виконавчого листа № 2-220 виданого 24.01.1997 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, яке закінчено 27.11.2015 року відповідно до п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції Закону)».

Хоча виконавче провадження і закінчене, однак накладений в рамках такого провадження арешт на майно ОСОБА_1 не знятий, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказано, що на невизначене майно (все майно) ОСОБА_1 , на підставі постанови ВДВС Києво-Святошинського району № 1388 від 30.01.2001 року накладено арешт нерухомого майна, який зареєстровано Першою київською обласною державною нотаріальною конторою від 27.05.2005 року, реєстраційний номер обтяження № 2016350.

Скаржник вважає незаконною бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) та такою що порушує його право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим звернувся до суду із скаргою.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання з розгляду скарги на 30.10.2023 року.

У судове засідання 30.10.2023 року скаржник ОСОБА_1 з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник скаржника адвокат Папазова Г.А. подала до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення скарги.

Представники органу ДВС не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, неявка яких у відповідності до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з метою укласти договір дарування належного йому об`єкту нерухомості (будинку).

Під час здійснення нотаріусом відповідних перевірок було встановлено, що на все майно ОСОБА_1 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 2016350, зареєстрований 27.05.2005 року Першою київською обласною державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району № 1388 від 30.01.2001 року.

Слід зазначити, що Єдиний реєстр боржників не містить інформації про ОСОБА_1 , як боржника, а також згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні будь-які виконавчі провадження.

Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження (затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5 визначено механізм функціонування Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі за текстом Системи). Пунктом 2 розділу I вказаного положення визначено, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи.

Відповідно, якщо б відомості про виконавче провадження були внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, то після запровадження Системи вони б стали архівною складовою Системи та відображались би в ній.

Отже з метою встановлення обставин справи за яких було накладено зазначене вище обтяження, ОСОБА_1 звернувся до Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області (правонаступник ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції) із заявою про надання інформації про підстави накладення на його майно обтяжень та скасування таких обтяжень.

22.09.2023 року у відповідь на заяву про скасування арешту від Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано лист № 35459 датований 23.08.2023 року, яким роз`яснено, що у відділі ДВС Києво-Святошинського району перебувало ВП № 7425116 з примусового виконання виконавчого листа № 2-220 виданого 24.01.1997 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, яке закінчено 27.11.2015 року відповідно до п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції Закону)».

У відповідь на адвокатський запит від Києво-Святошинського районного суду Київської області отримали копію постанови цього суду від 24 січня 1997 року по справі № 2-220/97, якою вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей, у розмірі частини всіх видів заробітку.

Згідно з довідкою, наданою 01.12.2022 архіваріусом Києво-Святошинського районного суду Київської області, цивільну справу № 2-220/97 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, знищено у зв`язку із закінченням строків, встановлених для її зберігання.

В обліково-статистичної картки на цивільну справу міститься відмітка про звернення рішення (ухвали) до виконання - 03.02.1997 року.

Слід зазначити, що діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (в шлюбі прізвище - ОСОБА_4 ), а саме сини 1988 та 1990 року народження, та дочка 1993 року народження, на утримання яких і було присуджено судом стягнення аліментів вже досягли повноліття та не мають інших правових підстав для продовження отримання таких аліментів.

Підставою закінчення виконавчого провадження є також фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Хоча виконавче провадження і закінчене, однак накладений в рамках такого провадження арешт на майно ОСОБА_1 не знятий, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказано, що на невизначене майно (все майно) ОСОБА_1 , на підставі постанови ВДВС Києво-Святошинського району № 1388 від 30.01.2001 року накладено арешт нерухомого майна, який зареєстровано Першою київською обласною державною нотаріальною конторою від 27.05.2005 року, реєстраційний номер обтяження № 2016350.

Скаржник вважає незаконною бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) та такою що порушує його право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «;Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, яка діяла на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Тобто, після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту.

Отже, відповідно до Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець, завершуючи виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно боржника повинен був зняти арешт, проте цього зроблено не було.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами скаржника, що державною виконавчою службою, вчасно не були вжиті заходи щодо скасування арешту та інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у зв`язку з чим скаржник не має можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконною та зобов`язання вчинити дії є такими, що підлягають задоволенню судом повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника незаконною.

Скасувати арешт накладений на майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 2016350, зареєстрований 27.05.2005 року Першою київською обласною державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району № 1388 від 30.01.2001 року, та виключити реєстраційний запис про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили у прядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повна ухвала складена: 01.11.2023 року.

Суддя А.В. Янченко