ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/184/23 Номер провадження 22-ц/814/4050/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 12 червня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 14:38:14 до 15:04:27; дата виготовлення повного текста судового рішення 14 червня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дітей в розмірі 97 683 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з квітня 2006 року по травень 2023 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Судовим наказом від 18.06.2018, виданим Київським районним судом м.Полтави, з відповідача на утримання дітей стягнуто аліменти розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів). Судовий наказ передано на примусове виконання. З січня 2019 року по серпень 2021 року відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 97 683 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 97 683 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_2 зверталась до Київського ВДВС м.Полтави з проханням повернути без подальшого виконання виконавчий документ про стягнення аліментів. Стягнення повинно було призупинитись і відновитись у вересні жовтні 2021 року за заявою стягувача. ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним та дітьми, а тому всі перебували на його утриманні.

Вказував, що в період пандемії він з дітьми проживав на дачі задля збереження здоров`я всіх, про що складено відповідний акт сусідів.

Звертав увагу, що оскільки 25.01.2019 ОСОБА_2 була подана заява про повернення судового наказу, то і обов`язку у нього сплачувати аліменти не було.

У відзиві ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, вказувала, що заборгованість відповідача підтверджується довідкою-розрахунком № 75741 від 25.10.2021 року, згідно якої визначена сума заборгованості у розмірі 97 683 грн.

Звертає увагу, що в апеляційній скарзі зроблене посилання на нові обставини, на підтвердження яких долучені нові докази, які не були предметом дослідження судом першої інстанції.

Твердження скаржника щодо купівлі дітям подарунків та продуктів харчування є безпідставним, оскільки це не звільняє його від обов`язку утримувати дітей чи сплачувати аліменти. Сам факт проживання в одній квартирі з відповідачем не свідчить про сплату ним аліментів та не позбавляє його від цього обов`язку.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 19 квітня 2006 року по травень 2023 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

У шлюбі народилося двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10).

Згідно судового наказу від 18.06.2018 року, виданого Київським районним судом м.Полтави, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.11).

Судовий наказ звернуто до примусового виконання до Київського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми)

Із розрахунку № 75741 від 25.10.2021 державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів за станом на серпень 2021 року у розмірі 97 683,74 грн (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, зокрема погодився з розрахунком пені, наведеним позивачкою у позові.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ІЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду (справа № 711/679/21) від 19 січня 2022 року, на яку посилався представник відповідача, заперечуючи проти позову, викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії;

положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин;

в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України;

при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості»

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.»

Враховуючи розрахунки державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), згідно якого у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на серпень 2021 року та складає 97 683,74 грн, та вказану вище постанову Верховного Суду, сума неустойки (пені) розраховується наступним чином:

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Із позову убачається, що позивачка прохає стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів лише за січень 2019, червень, липень, серпень 2021 року, отже відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції проводить розрахунок лише за ці місяці.

Так, січень 2019 року: (нараховані аліменти у розмірі 3 092 грн; боржником сплачено 0 грн; борг за поточний місяць становить 3 092 грн; кількість днів прострочено - 972 дні (01.02.2019 - 01.10.2021)), тому пеня за їх прострочення становить 3 092 х 1% х 972 дні = 30 054 грн 24 коп.

червень 2021 року: (нараховані аліменти у розмірі 4 290,33 грн; боржником сплачено 0 грн; борг за поточний місяць становить 4 290,33 грн; кількість днів прострочено - 92 дні (01.07.2019 - 01.10.2021)), тому пеня за їх прострочення становить 4 290,33 х 1% х 92 дні = 3 947 грн 10 коп.

липень 2021 року: (нараховані аліменти у розмірі 4 448 грн; боржником сплачено 0 грн; борг за поточний місяць становить 4 448 грн; кількість днів прострочено - 61 дні (01.08.2019 - 01.10.2021)), тому пеня за їх прострочення становить 4 448 х 1% х 61 дні = 2 530 грн 28 коп.

серпень 2021 року: (нараховані аліменти у розмірі 4 448 грн; боржником сплачено 0 грн; борг за поточний місяць становить 4 448 грн; кількість днів прострочено - 30 дні (01.09.2019 - 01.10.2021)), тому пеня за їх прострочення становить 4 448 х 1% х 30 дні = 1 334 грн 40 коп.

Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року по серпень 2021 року становить 37 866 грн 02 коп.

Відповідно до ст.81 ЦПК України обов`язок доказування того, що несплата аліментів була наслідком наявності поважних причин, покладено на платника аліментів, а суд, за аналогією з цивільним законодавством, повинен виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання.

Отже, за змістом статті 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки.

Відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів про існування обставин, передбачених ч.2 ст.196 СК України.

З урахуванням наведеного рішення суду підлягає зміні, тобто сума пені, яку слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , має бути зменшена з 97 683 грн до 37 866 грн 02 коп.

Апеляційний суд зауважує, що обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, не були предметом дослідження у суді першої інстанції, так як представник відповідача про ці обставини суду не повідомляв, відповідно будь-яких доказів у підтвердження їх існування суду не подавав (а.с.31-34,46-50,77-78,81-83), тому відповідно приписів ст.367 ЦПК України апеляційний суд не перевіряє обґрунтованість зазначених доводів апеляційної скарги.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом третім ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог у разі часткового задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Позовні вимоги задоволено на 38,76%.

Таким чином, частково витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, слід віднести за рахунок Держави, а з відповідача - стягнути на користь Держави 1 073.60 : 100 х 38,76% = 416,13 грн.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 сплатив 1 610,40 грн судового збору (а.с.135)

Апеляційна скарга задоволена частково на 100% - 38,76% = 61,24%.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок Держави 1 610,40 : 100 х 61,24 % = 986,21 грн судового збору.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 416,13 грн, а за рахунок держави слід відшкодувати ОСОБА_1 986,21 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, за рахунок Держави слід відшкодувати ОСОБА_1 витрати, понесені останнім при подачі апеляційної скарги, у розмірі 986,21 416,13 = 570,08 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати Державі частину судового збору.

Витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Відповідач жодних заперечень щодо стягнутої суми витрат на правничу допомогу суду не надав, отже, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог, стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу слід зменшити з 7 000 грн до 2 713,20 грн.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 12 червня 2023 року змінити.

Зменшити суму пені за прострочення сплати аліментів у період з січня 2019 року по серпень 2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 97 683 грн до 37 866,02 грн.

Втрати, понесені ОСОБА_1 у розмірі 570,08 грн, компенсувати за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України.

Зменшити суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 7 000 грн до 2 713,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов