Справа № 450/348/23 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1685/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання електронних торгів з реалізації земельних ділянок недійсними, визнання недійсними протоколів про результати земельних торгів, визнання недійсними актів про проведені торги, визнання недійсними свідоцтва про право власності.

У травні 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

В обгрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_1 виконала зобов`язання за кредитним договором № СL-601/38/2007 в повному обсязі, однак, у межах зведеного виконавчого провадження продовжується незаконна реалізація нерухомого майна, яке належить їй на праві власності. Стверджує, що ОСОБА_4 придбала на електронних торгах, проведених 05 грудня 2022 року належну їй земельну ділянку, кадастровий номер :01:004:0724 за ціною 345 500,00 грн., а на електронних торгах, проведених 13 грудня 2022 року земельну ділянку, кадастровий номер :01:004:0725 за ціною 555 600,00 грн. Зазначає, що існує достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Вважає, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки його метою є тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення. З наведених підстав просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0724 та :01:004:0725, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_4 .

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що до позовної заяви долучалися докази, які станом на час звернення до суду з позовом підтверджували факт належності спірних земельних ділянок ОСОБА_4 . Зазначає, що оскільки за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки, вона, реалізовуючи правомочності власника, має можливість розпоряджатися на власний розсуд майном, що у свою чергу, може призвести до ускладнення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Вважає, що забезпечення позову у виді накладення арешту на земельні ділянки відповідає принципу співмірності, оскільки ним захищаються законні інтереси позивача, натомість права відповідача обмежуються тимчасово лише в частині відчуження. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 02 листопада 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 23 жовтня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 02 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спірні земельні ділянки на момент розгляду заяви про забезпечення позову належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 , а також те, що ОСОБА_4 вчиняє конкретні дії, спрямовані на відчуження земельних ділянок, на які позивач просить накласти арешт.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з наявних у суду апеляційної інстанції матеріалів оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. від 04 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження № 70241822 з виконання виконавчого листа № 2-738/2011, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 20 травня 2011 року, за яким боржником є ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. від 07 листопада 2022 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавче провадження № 70241822 з виконання виконавчого листа № 2-738/2011, виданого Шевченківським районним судом м.Львова 20 травня 2011 року до зведеного виконавчого провадження № 70124824.

Згідно з актом про проведені електронні торги, складеним 09 грудня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І., при виконанні зведеного виконавчого провадження № грудня 2022 року проведено земельні торги з реалізації належної боржникові на праві власності земельної ділянки, загальною площею 0.0834 га, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:004:0724, переможцем яких стала ОСОБА_4 .

Згідно з актом про проведені електронні торги, складним 21 грудня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І., при виконанні зведеного виконавчого провадження № грудня 2022 року проведено земельні торги з реалізації належної боржникові на праві власності земельної ділянки, загальною площею 0.1341 га, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:004:0725, переможцем яких стала ОСОБА_4 .

Складені приватним виконавцем округу Львівської області Онишкевичем Р.І. акти про проведені електронні торги від 09 грудня 2022 року та від 21 грудня 2022 року підтверджують факт проведення земельних торгів та наявності переможця торгів ОСОБА_4 .

Оспорюючи законність проведення електронних торгів з продажу земельних ділянок ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсними, що свідчить про існування спору між сторонами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявила наступні позовні вимоги:

-визнання недійними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0724, проведених 05 грудня 2022 року, результати яких оформлено протоколом про результати електронних торгів № LSE001-UA-608 від 05 грудня 2022 року;

- визнання недійсним протоколу про результати земельних торгів № LSE001-UA-608 від 05 грудня 2022 року, складеного за результатами проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0724;

-визнання недійсним акту про проведені торги від 09 грудня 2022 року, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем;

-визнання недійсним свідоцтва про право власності, на підставі якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0724 зареєстрована за ОСОБА_4 ;

-визнання недійними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0725, проведених 13 грудня 2022 року, результати яких оформлено протоколом про результати електронних торгів № LSE001-UA-917 від 13 грудня 2022 року;

-визнання недійсним протоколу про результати земельних торгів № LSE001-UA-917 від 13 грудня 2022 року, складеного за результатами проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0725;

-визнання недійсним акту про проведені торги від 21 грудня 2022 року, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем;

-визнання недійсним свідоцтва про право власності, на підставі якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0725 зареєстрована за ОСОБА_4 .

Необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0724 та земельну ділянки з кадастровим номером :01:004:0725 заявник обгрунтовує можливістю ОСОБА_4 володіти, користуватися та розпоряджатися спірним нерухомим майном, що може призвести до відчуження земельних ділянок, внаслідок чого істотно ускладниться ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вбачається, що арешт накладається на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що докази належності вищезазначених ділянок відповідачу ОСОБА_4 долучено до позовної заяви.

До позовної заяви долучено акти про проведення електронних торгів від 09 грудня 2022 року та від 21 грудня 2022 року, складені приватним виконавцем округу Львівської області Онишкевичем Р.І.

Відповідно до пункту 1 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року№ 2831/5 (далі Порядок…), на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно.

Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку… після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги.

Відповідно до пункту 8 розділу X Порядку… акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Таким, чином акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, а отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 359/2045/18.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів, які підтверджують, що земельні ділянки на момент розгляду заяви про забезпечення позову належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 є безпідставними.

Оскільки предметом спору у даній справі є вимоги немайнового характеру, у цьому випадку, при вирішенні питання про забезпечення позову, насамперед, має бути досліджено наявність такої підстави вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, у немайнових спорах у випадку ствердної відповіді на це питання, встановленню підлягають обставини щодо того чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібні правові висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду 16 жовтня 2019 року у справі № 904/2285/19, від 16 березня 2020 року у справі № 916/3245/19, від 14 квітня 2021 року у справі № 910/11177/20 та від 29 серпня 2022 року у справі № 916/3919/21.

Однак, доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, відтак заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів.

Враховуючи зміст позовних вимог, колегія суддів вважає відсутніми підстави вважати, що незабезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення заявлених позивачкою позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №932/14900/19.

З огляду на заявлені позивачкою позовні вимоги, колегія суддів вважає, що задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 не матиме наслідком вчинення ОСОБА_4 певних дій для виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що спростовує доводи апелянта про те, що незабезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову, ефективний захист, або поновлення прав та законних інтересів, за захистом яких саме позивачка звернулася з цим позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту є необхідним з огляду на можливість ОСОБА_4 розпоряджатися спірними земельними ділянками та відчужити їх третім особам, реалізовуючи право власності, не заслуговують на увагу, оскільки заявником не доведено існування реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, а сама по собі наявність у відповідача права та можливості розпорядитися майном, не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову з огляду на зміст позовних вимог, зазначених у позовній заяві.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, однак не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, в тому числі є те, що заявником не надано доказів належності ОСОБА_4 вищезазначених земельних ділянок на праві приватної власності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог закону, однак необхідно змінити її мотивувальну частину, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 02.11.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк