Справа № 305/1914/23
Провадження по справі № 2/305/509/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут", в інтересах якого діє заступник начальника юридичного відділу Кльофа Ірина Василівна, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ТОВ "Закарпаттяенергозбут" (далі Позивач), в інтересах якого діє заступник начальника юридичного відділу Кльофа Ірина Василівна, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення шкоди.

В обґрунтування заявленого позову вказують, що між ТОВ "Закарпаттяенергозбут" та ОСОБА_1 існують договірні відносини з постачання й користування електричною енергією. Так, ОСОБА_1 , якому здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та оплатою рахунків виставлених ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 . Споживач ОСОБА_1 відмови від приєднання до такого договору не подавав, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 6.2. Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, а Постачальник своєю чергою згідно з пп. 1 п. 7.1. Договору має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору. Згідно з п. 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Положення п. 5.10 Договору передбачають, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Абонентську книжку споживання електричної енергії по особового рахунку № НОМЕР_1 заведено на ОСОБА_1 , в якій вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображено суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331879272 від 10.05.2023 право власності за вказаною вище адресою зареєстровано за ОСОБА_1 . Право власності за вказаним об`єктом покладає на ОСОБА_1 додаткові зобов`язання, в тому числі по сплаті за отримані житлово-комунальні послуги за постачання електроенергії. Внаслідок неналежного виконання вимог закону та взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 перед Позивачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 14686,08 грн за період з листопада 2022 року по липень 2023 року, оплату якої Боржник у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи включає в себе витрати зі сплати позивачем судового збору в розмірі, встановленому чинним законодавством та у разі надання правової допомоги у розмірі, що не перевищує 7 000,00 грн (сім тисяч гривень) у суді першої інстанції та 5 000,00 (п`ять тисяч гривень) у суді другої інстанції. З огляду на викладене, Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ"» суму заборгованості в розмірі 14686,08 грн (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 08 копійок) за спожиту електричну енергію та судові витрати - судовий збір, сплачений Позивачем за подання позовної заяви у сумі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Ухвалою Рахівського районного суду від 07.09.2023 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06 жовтня 2023 року. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.09.2023 Відповідачці був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не з`явився. ОСОБА_2 , яка є представником Позивача, подала до суду клопотання про проведення судового засідання у даній справі без представника Позивача за наявними матеріалами.

Відповідачу ОСОБА_1 суд направляв за зареєстрованим місцем проживання судові повістки та копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками, але такі були повернуті уповноваженою особою Укрпошти з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", отже він був повідомлений про відкриття провадження належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. . У зв`язку з тим, що суду не відоме інше місце проживання відповідача, тому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 був викликаний до суду повторно, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Отже, ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причина його неявки суду невідома. Відзиву на позов не подавав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Позивач додав до позовної заяви копію публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (надалі - Договір), який розміщений на сайті ТОВ «Закарпаттяенергозбут».

Суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" та ОСОБА_1 існують договірні відносини з постачання й користування електричною енергією. Так, ОСОБА_1 приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та оплатою рахунків виставлених ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 . Відмови від приєднання до такого договору ОСОБА_1 не подавав.

Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331879272 від 10.05.2023 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2004 за ОСОБА_1 .

Як вбачається з виписки з абонентської книжки особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , періодично сплачував кошти за спожиту електроенергію, але не в повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість за спожиту в період з листопада 2022 року по липень 2023 року електроенергію в сумі 14686,08 гривні.

Зазначені між сторонами правовідносини врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 312, які є обов`язковими для виконання кожною зі сторін.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Положеннями пункту 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Аналогічні положення містяться і в пункті 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», яким визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до частини другої ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 наведеної статті правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається зі змісту ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та договором приєднання, у зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (у тому числі електронній) формі з кожним споживачем.

За змістом підпункту 1 пункту 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом постачальника згідно з підпунктом 1 пункту 7.1 Договору отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Своєю чергою, статтею 610 Цивільного Кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , тому він має нести матеріальні витрати з утримання належного йому майна. Отже, правомірним є стягнення з нього заборгованості, що виникла перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у ОСОБА_1 .

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції у встановлений законом строк.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що відповідно до норм ЦПК України подання тих чи інших доказів стосовно обставин, які мають значення для справи, обмежується встановленими законом процедурами та строками. При цьому, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання Відповідачем умов договору, а Відповідач жодних доказів у визначений для подання доказів строк відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, з іншими заявами, у тому числі про продовження строку для подання доказів до суду не звертався, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривень суд стягує з Відповідача вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь Позивача.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ" заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 14686,08 грн (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість тисяч 08 копійок) та 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Відомості про учасників провадження:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ", м. Ужгород, вул. Жупанатська, 18, Закарпатська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е.Ємчук