печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І. ,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з вимогами до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання.

Позивач вважає, що на підставі ст. 15, 16 ЦК України отримав права на судовий захист своїх порушених прав у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань з боку відповідача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України за період з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання до фактичного виконання рішення суду, тобто, з 17.05.2021 по 06.04.2023 (по 60000 грн.) та з 17.05.2021 по 16.03.2023 (по 4004 грн.).

Ухвалою суду від 04.05.2023 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження.

30.06.2023 через канцелярію суду від представника відповідача було подано відзив у справі, в якому представник відповідача позов вважав необґрунтованим, просив відмовити, виходячи з наступного.

Так, представник відповідача зазначив, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Також було зазначено, що акти спеціального законодавства не передбачають можливості нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних у разі/після виконання рішення суду про відшкодування шкоди державою.

Представник відповідача повідомив, що Казначейством в межах бюджетних призначень та в порядку черговості перераховано кошти 16.03.2023 в розмірі 4004 та 06.04.2023 600000,00 грн. на користь позивача по справі №521/1347/18.

Також повідомлено, що законодавство України не передбачає строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування моральної шкоди з державного бюджету.

19.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив по справі, в якій було зазначено, що позивачем до центрального органу виконавчої влади були подані документи та відомості, необхідні для здійснення перерахування коштів за вищезгаданими виконавчими документами. Разом з тим, з боку ДКСУ вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" були проігноровані та виконання рішення суду не було здійснене в установлені законом строки.

25.09.2023 через канцелярію суду від представника позивача було подано заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час повідомлявся належним чином.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 по справі №521/1347/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду - було стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , компенсацію моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду в розмірі 2000000,00 грн., понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн.

16.03.2021 Одеським апеляційним судом було ухвалено постанову, яким було змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 по справі №521/1347/18 в частині розміру стягнутої моральної шкоди та стягнуто з відповідачів 600000,00 грн. моральної шкоди 15.06.2022.

Касаційним цивільним судом Верховного суду було ухвалено постанову, якою рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 16.03.2021 залишити без змін, а касаційні скарги сторін без задоволення.

09.04.2021 Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, згідно із яким суд вирішив стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України () на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), компенсацію моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду в розмірі 600000,00 грн.

Також 09.04.2021 Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, згідно із яким суд вирішив стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України () на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн. 13.05.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач/ Стягувач) в особі свого представника, на підставі ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», п. 35 і 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011, до ГУ ДКСУ в Одеській області зазначені виконавці документи були відправлені для забезпечення їх виконання в установлені законом строки, та отримані 17.05.2021 (повідомлення про вручення).

Згідно листа ГУ ДКСУ в Одеській області № 16-10-08/4869 від 18.06.2021, на виконання абз. 2 п. 37 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами та доповненнями, та п. 1.2 Порядку здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 31.03.2021 №84, ГУ ДКСУ в Одеській області направило до Державної казначейської служби України (далі - відповідач/ ДКСУ) заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 13.05.2021 б/н, оригінали виконавчих листів Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 по справі № 521/1347/18 (2 шт.) щодо стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 600000,00 грн та понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі - 4004,00 грн, разом з іншими документами по вказаній справі.

Згідно з виписки позивача по картці за договором SAMDNWFC4 від 22.12.2018 за період 06.04.2023 - 06.04.2023 виконання, за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 по справі № 521/1347/18 про стягнення за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 компенсації йому моральної шкоди відбулось лише 06.04.2023

А виконання, за виконавчим листом Малиновського районного суду на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн. відбулось лише 16.03.2023.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 405/500/18 (провадження № 61-14498св20) зазначено, що факт тривалого невиконання рішення суду внаслідок неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, що набрало законної сили, та завданою шкодою.

Опрацювання документів щодо виконання Рішення суду по справі №521/1347/18 здійснювалось Казначейством відповідно до розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку №845.

Відповідно до пункту 36 Порядку №845, у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду (пункт 36 Порядку № 845). Згідно з Постановою суду по справі No521/1347/18 заподіювачем шкоди є ГУМВС в Одеській області. Головне управління Казначейства, керуючись п. 36, 37 Порядку, направило до заподіювача шкоди (ГУМВС в Одеській області), щодо надання документів (відомостей), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

Отже, з поданого відповідачем відзиву судом встановлено, що після надання відомостей про відсутність підстав виконання Рішення суду по справі №521/1347/18, Головне управління Казначейства направило пакет документів по справі №521/1347/18 на адресу Казначейства.

29.06.2021 пакет документів, передбачений Порядком № 845, надійшов до Казначейства (копія листа Головного управління Казначейства додається) та з цієї дати виконавчі листи по справі №521/1347/18 обліковувалися на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030).

Згідно з пунктом 38 Порядку №845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Статтею 95 Конституції України та пунктом 8 частини першої статті 7 БК України встановлено правило, за яким виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що Державна казначейська служба України 06.04.2023 здійснило перерахування на його банківські реквізити відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 600000,00 грн. та 16.03.2023 здійснило перерахування ОСОБА_1 внаслідок понесених судових витрат.

Суд вважає, що сам факт тривалого невиконання судового рішення не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді стягнення нестягнутої за рішенням суду суми.

Аналогічний висновок зроблено У постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 613/814/16-ц (провадження № 61-20218св19) .

Крім того, у постанові від 20.03.2019 у справі №918/203/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що саме лише задоволення скарг на дії органу державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадових осіб органів державної виконавчої служби та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

Аналогічний припис щодо виконання рішення про стягнення коштів державного бюджету винятково в порядку черговості міститься в підпункті 1 пункту 9 розділу VI БК України Таким чином, рішення про відшкодування шкоди з Державного бюджету України, заподіяної державними органами (зокрема, на користь Позивача) виконуються за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою КПКВК 3504030. Водночас, законодавство України (зокрема, Порядок №845) не передбачає строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування моральної шкоди з державного бюджету.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що Казначейство, з посиланням на передбачений законодавством України механізм, продемонструвало вжиття заходів, спрямованих на виконання Рішення суду по справі №521/1347/18 у визначений спосіб, та позивачем не доведено спричинення шкоди діями відповідача.

Окрім цього, щодо помилкового посилання позивача в позовній заяві на норми Закону про гарантії, суд вважає необхідним зазначити наступне.

В позовній заяві Позивач посилається на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон про гарантії) як на підставу своїх вимог. Зокрема, позивач, цитуючи статті Закону про гарантії, вважає, що рішення суду по справі №521/1347/18 про відшкодування шкоди на його користь мало бути виконано у тримісячний строк.

Стаття 3 Закону про гарантії передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень, на які поширюється дія Закону про гарантії, регламентований пунктами 33, 47 - 52 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку №845.

Частина друга статті 5 Закону про гарантії визначає, що компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Казначейством).

Отже, закон про гарантії встановлює строк для виконання та визначає обов`язок нарахування компенсації винятково за рішеннями суду про стягнення коштів з державного органу. Однак, як зазначалося вище, подані Позивачем виконавчі документи по справі №521/1347/18 містить резолютивну частину про стягнення шкоди з Державного бюджету України:

Таким чином, позивач не взяв до уваги, що правова регламентація відносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, а в іншому - держава (бюджет), відрізняється, і застосування судом нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, с т.ст. 3, 60, 114, 208, 209, 213 - 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Суддя Р.В. Новак