Справа№938/778/23
Провадження № 2/938/211/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за участю :

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у на другому курсі очної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії Івано-Франківського НТУНГ, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та до припинення навчання.

Ухвалою від 10.10.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 31.10.2023, з повідомленням викликом сторін.

В судове засідання 31.10.2023 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку.

Позивач разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки він навчається на денній формі навчання та немає змоги з`явитись в судове засідання.

Відповідач після надходження позову до суду, подав клопотання в якому зазначив, що на даний час він перебуває на службі у Збройних силах України, однак просить не зупиняти провадження у справі та розглянути її. При цьому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та беручи до уваги заяви позивача і відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2012 шлюб між його батьками було розірвано. Цього ж дня, Верховинським районним судом було ухвалено рішення згідно якого вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

На виконання вказаного рішення суду, відповідач сплачував аліменти на його утримання, однак після досягнення ним повноліття, батько припинив виплачувати аліменти, незважаючи на те, що він продовжує навчатися на другому курсі очної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії Івано-Франківського НТУНГ. Посилається на те, що він проживає у гуртожитку, харчується за власні кошти, купляє книги та навчальне приладдя, на що потрібні значні кошти. Всі витрати на його навчання та утримання несе він сам та його матір, однак таких коштів не вистачає.

Вважає, що батько ОСОБА_2 , який на даний час проходить службу в Збройних силах України та отримує дохід, має змогу сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не подав, однак подав клопотання в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно долученої до справи копії свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2012, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладений 07.08.1999 року - розірвано. Неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено на проживання при матері (а.с. 10).

Згідно рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2012 у справі №2/903/36/12 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки від 07.09.2023 №23-10128 виданої Івано-Франківським Національним університетом нафти і газу, ОСОБА_1 , є студентом другого курсу очної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 19.01.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 29.09.2022 за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

28.11.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримано паспорт громадянина України.

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу утримання відповідачем позивача, тобто, повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та які врегульовано главою 16 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) с тан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньки; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , який є сином відповідача по справі, після досягнення повноліття (на день звернення з даним позовом до суду не досяг 23 років) продовжує навчання.

Зокрема згідно довідки від 07.09.2023 №23-10128 виданої Івано-Франківським Національним університетом нафти і газу, ОСОБА_1 , є студентом другого курсу очної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії.

Суд приймає до уваги, що позивач хоча і досяг повноліття, однак навчається на денній формі навчання, а відтак, потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Позивач стверджує, що він проживає у гуртожитку, харчується за власні кошти, купляє книги та навчальне приладдя, на що потрібні значні кошти. Всі витрати на його навчання та утримання несе він сам та його матір, однак таких коштів не вистачає. Батько ОСОБА_2 , з 2012 року сплачував аліменти на його утримання, однак після досягнення ним повноліття, припинив їх виплату, незважаючи на те, що він продовжує навчатися.

Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не заперечуються та визнаються відповідачем ОСОБА_2 , який подав письмове клопотання в якому позовні вимоги про стягнення з нього на корить його сина ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, визнав повністю.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовільнити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання на другому курсі очної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії Івано-Франківського НТУНГ, аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно.

В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі, який не може бути меншим 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму, слід відмовити з огляду на наступне.

Як уже зазначалося судом, згідно положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 201 СК України, До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №382/1093/16-ц (провадження №61-12568св18), положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст.191 СК України аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернувся із позовом до суду, з 04 жовтня 2023 року і до закінчення ним навчання в Інституті нафтогазової інженерії Івано-Франківського Національним університетом нафти і газу, але не більше як до досягнення 23-річного віку.

Судові витрати.

Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З наведеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

В підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, позивачем долучено до справи: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого ОСОБА_6 ; складений на підставі усного договору про надання правової допомоги, Акт виконаних робіт (послуг) від 28.09.2023; копію платіжної інструкції №0.0..1 про оплату позивачем суми гонорару за надану правову допомогу в розмірі 1000,00грн.

Згідно долученого акту, адвокат Рашковська Л.О. (виконавець), надала замовнику ОСОБА_1 наступні послуги:- консультацію щодо стягнення аліментів (30хв); складання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається (1год). Вартість наданих послуг становить 1000,00грн.

Акт підписаний замовником та виконавцем.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відтак, звідповідача підлягають стягненню на користь держави 1073,60грн судового збору, також з відповідача на користь позивача слід стягнути, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1000,00грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 141, 211, 258, 259, 279, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 04 жовтня 2023 і до закінчення ОСОБА_1 навчання у Інституті нафтогазової інженерії Івано-Франківського Національного університету нафти і газу, але не більше як до досягнення 23-річного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на його утримання, в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок (однієї тисячі сімдесяти трьох гривень шітдесяти копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 1000 гривень 00 копійок (однієї тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 03.11.2023.

Суддя Роман ДЖУС