Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/2497/23

Провадження № 2 /635/765/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

секретаря судового засідання Чирко Н.М.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, доводів позивача та заперечень відовідача

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів утримання неповнолітньої дитини.

У позовній заяві просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 19 вересня 2015 року виконкомом Будянської селищної ради Харківської області, за актовим записом №19. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі всіх заробітків щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за актовим записом №26. Від шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем по справі. Спочатку сімейне життя між сторонами складалось добре, проте протягом останнього часу сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. На даний момент між позивачем та відповідачем відсутнє порозуміння, любов та повага, які притаманні сім`ї. Шлюб між сторонами має формальний характер, а тому позивач вважає, що його збереження буде суперечити їх спільним інтересам. Також, у зв`язку з тим, що спільна дитина сторін знаходиться на повному утриманні позивача, одночасно з розірванням шлюбу позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щит І.А. подав до суду заяву, де зазначив, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud) та направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив.

Будь-яких клопотань від відповідача не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Рух справи

21 квітня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2023 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 травня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №26 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі .

За змістом положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під час судового розгляду судом встановлено, що сторони проживають окремо за взаємною згодою, що не пов`язано з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми чи інших поважних причин. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо.

Також судом достовірно встановлено, що сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони не зійшлися характерами та між ними існують непорозуміння. Протягом тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За даних обставин суд дійшов висновку, що сумісне проживання та збереження сім`ї є неможливим.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

З позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що окрім розірвання шлюбу позивач звертається до суду також з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитино повноліття.

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 23 червня 2015 року за актовим записом №20 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , відповідно до якого мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від доходу.

Згідно частин 1, 2 статті182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим СК України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у заявленому позивачем розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1073 гривень 60 копійок, а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №26 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 21 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійокна користь держави.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

.

Суддя І.О. КАРАСАВА