Справа № 212/6176/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/6176/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

18 серпня 2023 року адвокат Олешицька В.Е., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим у встановленому порядку та у встановлений законом термін, звернулася до відповідних нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріусом, було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що в наданих нею на підтвердження родинних відносин, документах, наявні розбіжності в написання по батькові її батька, тому змушена була звернутися до суду із зазначеною заявою.

14 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Олешицька В.Е., заяву підтримали з наведених підстав та просили її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 , не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу у її відсутність.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона є дочкою старшої сестри заявниці ОСОБА_6 , та відповідно її бабусею була ОСОБА_7 , а дідом ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона є дружиною брата заявниці, який помер у 2020 році, тому з його родичами познайомилась, ще до реєстрації шлюбу. Після чого їй стало відомо що чоловік має рідних сестер: ОСОБА_9 (заявницю), ОСОБА_6 (яка померла в 2000 р.), ОСОБА_10 (заінтересовану особу у зазначеній справі) , та їх мати звали ОСОБА_11 , а батька всі називали ОСОБА_12

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи встановлено, що заявниця ОСОБА_13 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Колесніковка Джетикульської с/р Кокчетавської області Казахстану. В свідоцтві про народження якої батьками зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_14 (а.с.7-8, 10). 22.06.1968 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_16 (а.с.9).

Згідно довідки про реєстрацію шлюбу від 25.12.2014 року ОСОБА_17 та ОСОБА_18 » зареєстрували шлюб 29.01.1946 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 (а.с.12), а ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності, виданого 19.02.1992 року та довідки КП Криворізьке РБТІ ДОР від 13.07.2022 року ОСОБА_19 на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Як вбачається з копії спадкової справи № 473/2008, заведеної після смерті ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім ОСОБА_1 , із заявою про прийняття спадщини, звернулась її рідна сестра ОСОБА_20 , якій 07.04.2023 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса від 26.05.2023 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в наданих нею на підтвердження родинних відносин, документах, наявні розбіжності в написання по батькові її батька (а.с.41-86).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним факт родинних відносин, відповідно до якого заявниця ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому враховуючи, що цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, які полягають в тому, що підтвердження такого факту необхідне заявниці для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, та зазначений факт не оспорювався в судовому засіданні заінтересованою особою: ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою заявниці, тому, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим задовольняє її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76 -83, 89, 263-265, 293-294, 315 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна