Справа № 355/1274/23
Провадження № 2/355/596/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Бруханського І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Куценко Н.В. з позовною заявою у якій просить встановити факт проживання позивачки разом з батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за однією адресою та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 2,3285 га та 5,8362 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 .. При житті ОСОБА_2 ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склав. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 2,3285 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Бзівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, кадастровий номер :13:025:0079 та земельна ділянка площею 5,8362 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Бзівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області кадастровий номер :13:022:0091. На день смерті батька позивачки ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала постійно (без реєстрації місця проживання) з 2005 року разом з ним і до дня його смерті за адресою АДРЕСА_1 разом з батьком. Спільно проживаючи вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет.

Поховання батька за власні кошти здійснила позивачка. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців вона не зверталася, однак вважає себе такою, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. На звернення позивачки до нотаріальної контори з наміром відкрити спадкову справу після смерті батька ОСОБА_2 вона отримала відмову. Відмова нотаріуса обґрунтовувалась тим, що шестимісячний термін визначений ЦК України для прийняття спадщини позивачкою пропущений та спільно за однією адресою разом із спадкодавцем не була зареєстрована. Крім того в неї відсутній оригінал державного акту про право власності спадкодавця на земельні ділянки в зв`язку з чим не можливо отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. В зв`язку з такими обставинами в нотаріальній конторі позивачці було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, однак передала свої повноваження адвокату Куценко Н.В..

Представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи з-а її відсутність позовні вимоги підтри мала просила їх задовольнити.

Представник відповідача від Баришівської селищної ради Броварського району Київської області до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю позовні вимоги визнає. Відзиву з запереченнями надано не було.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України слід, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:

Як слід з копії паспорта позивачка є громадянкою України мала реєстрацію з 16 травня 1997 року у селі Бзів Баришівського району Київської області по 18 серпня 2020 року.(а.с. 8-9)

Згідно довідки Державної податкової адміністрації України позивачці ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . (а.с.9)

За копією свідоцтва про народження слід що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Бзів Баришівського району Київської області її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про що складено актового запису №3 Виконавчим комітетом Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області. (а.с.10)

З копії свідоцтва про шлюб слід, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб 20 листопада 1993 року актовий запис №6 місце реєстрації Бзівська сільська рада Баришівського району Київської області, після укладення шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 . (а.с.11)

Як слід з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років у місті Пирятин Пирятинського району Полтавської області відповідно актового запису №2, який виконано виконавчим комітетом Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. (а.с.7)

Згідно довідки, яка видана Бзівським старостинським округом виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області слід, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батько ОСОБА_2 були зареєстровані в селі Бзів Баришівського району Київської області та проживали разом з 2005 року по січень 2008 року за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний побут. Поховання ОСОБА_2 за власні кошти здійснила його дочка ОСОБА_1 . (а.с.12)

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №0008555 ОСОБА_2 на підставі рішення органу державної влади Баришівської райдержадміністрації від 29 травня 2003 року №202 (розпорядження) є власником земельних ділянок загальною площею 8,1647 га, земельні ділянки розташовані Київська область Баришівський район Бзівська сільська рада цільові призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер земельної ділянки площею 2,3285 га :13:025:0079, кадастровий номер земельної ділянки 5,8362 га :13:022:0091. (а.с.13)

Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості слід, що вартість земельної ділянки 23285 кв.м. кадастровий номер :13:025:0079 становить 61307,99 гривень.(а.с.14-15)

Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості слід, що вартість земельної ділянки 58362 кв.м. кадастровий номер :13:022:0091 становить 105992,68 гривень. (а.с.16-17)

Згідно листа завідуючої Баришівської Державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. слід, що позивачці було відмовлено у відкриті спадкової справи після смерті її батька ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі її заяви з тих підстав, що пропущений шестимісячний термін для подання заяви та відсутність реєстрації за однією адресою з батьком ОСОБА_2 , а також відсутністю оригіналу державного акту на земельні ділянки.(а.с.18)

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України «У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.»

За ст. 76 ЦПК України « Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).»

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть встановлюватися також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже судом встановлено, що позивачка проживала разом з батьком з 2005 року і до 13 січня 2008 року без реєстрації з цих підстав у суду не виникло сумніву про існування такого факту в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити.

Як слід з ч.1 ст.316 ЦК України « Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.»

За ч.1 ст.319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.»

За ч.1 ст.317 ЦК України «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.»

За ч.1 ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.»

За ч.1 ст.328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.»

За ст. 392 ЦК України слід, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.»

Згідно ст.1261 ЦК України «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.»

За ч.3 ст.1268 ЦПК України слід, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України слід, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як слід з п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування(зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

За п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» слід, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що свідчить таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п.2 п.5 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Отже як було встановлено судом, позивачка є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 і має право у першу чергу на спадкування за законом на майно, яке залишилось після його смерті. Право власності стосується земельних ділянок, яку ОСОБА_2 отримав при житті, переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Суд вважає, що отримання такого права відбулось, про що вказує другий екземпляр державного акту про право власності на земельні ділянки, який має відповідні реквізити і не підлягає сумніву. Позивачка від прийняття спадщини не відмовилась прийняла її з таких підстав всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинились в наслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 п.1ч.2 ст.141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З квитанцій по сплаті судового збору слід, що сторона позивача сплатила в загалі 2268,80гривень, однак вона не заявляла своїх вимог про стягнення з відповідача понесених витрат по сплаті судового збору під час подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,141,229,263-265,293ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321,328,1218,1225,1261,1268 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заявупредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_1 , з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з батьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 за однією адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,3285 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бзівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, кадастровий номер :13:025:0079, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 5,8362 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бзівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, кадастровий номер :13:022:0091, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду , шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов