Справа № 1407/2782/2012
УХВАЛА

іменем України

"02" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Вуїва О.В., дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на постанову державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року ОСОБА_1 (представником якої є ОСОБА_2 ) звернулася до суду в порядку ст. 447 ЦПК України зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 02 вересня 2013 року №37544503 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 .

Скаргу мотивувала тим, що 27 вересня 2012 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у справі №1407/2782/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалив рішення про стягнення з останнього на користь банку 5 802,83 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 214,60 грн. судового збору.

На підставі рішення стягувач отримав виконавчий лист та подав його на виконання до Відділу ДВС Вознесенського МРУЮ.

В межах відкритого на виконання судового рішення виконавчого провадження 02 вересня 2013 року державним виконавцем Відділу ДВС Вознесенського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 .

Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Водночас, заборгованість останнього перед банком повністю погашена та відсутня, а виконавче провадження з виконання судового рішення від 27 вересня 2012 року знищене.

Заявниця ОСОБА_1 , як спадкоємиця ОСОБА_3 , прийняла спадщину після його смерті, проте не може оформити та розпорядитися нею у зв`язку з наявністю незнятого арешту.

Враховуючи відсутність правових підстав для збереження чинності арешту, а також те, що на відповідне звернення заявниці Перший відділ ДВС у Вознесенському районі відмовив у скасуванні накладеного арешту, а тому ОСОБА_1 просила в судовому порядку скасувати арешт, накладений постановою від 02 вересня 2013 року за №37544503.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступного.

Положеннями статті 447 ЦПК України (який є спеціальним законом, що визначає порядок розгляду судом скарг на дії, бездіяльність, рішення приватного, державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби) закріплено перелік суб`єктів права на звернення зі скаргою до суду.

Так, ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз вищезазначеного положення свідчить про те, що зі скаргою до суду в порядку ст. 447 ЦПК України мають право звернутися виключно сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявлені заявницею вимоги стосуються виконавчого провадження №37544503, до якого ОСОБА_1 жодного відношення не має, оскільки не є стороною вказаного виконавчого провадженні: ні стягувачем, ні боржником.

Згідно інформації, наявної в матеріалах скарги, боржником у межах вказаного виконавчого провадження був ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а виконавче провадження №37544503 завершене та знищене.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

Згідно положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зважаючи на те, що положеннями Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», якими врегульовано процедуру подачі та розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, не врегульовано питання правових наслідків подачі скарги в порядку ст. 447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження, а тому, з урахуванням ч. 9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України в частині застування інститут повернення скарги.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, прийняте в межах виконавчого провадження, в якому заявниця не має процесуального статусу сторони виконавчого провадження, тобто не є суб`єктом, який має права подавати таку скаргу, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Аналогічні висновки у подібних справах неодноразово викладав й Верховний Суд, зокрема у постановах від 06 лютого 2023 року в справі № 463/2924/22, від 18 квітня 2023 року у справі №463/3254/22, від 26 квітня 2023 року у справі №463/2923/22, а також інших.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці її право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження шляхом подачі позову про визнання права власності на спірне (арештоване) майно та/або про зняття з нього арешту.

Керуючись ст.ст. 10, 185, 258-260, 447 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на постанову державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв