Провадження № 2-з/638/132/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікова І.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Стець Максима Леонідовича про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Стець М.Л. звернувся до Дзержинськго районного суду м.Харкова з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження: однокімнатної квартири, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 23/100 часток нежитлового приміщення 3-го поверху І, площею 22,6 кв.м в літ."А-5", за адресою: АДРЕСА_2 ; частини квартири, загальною площею 161,5 кв.м, житловою площею 93,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; частини нежитлових приміщень 1-го поверху №1-1-:-1-13, в літ. "А-5", загальною площею 253,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; двокімнатної квартири загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , належних на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ..

В обґрунтування вказаної заяви адвокат Стець М.Л. зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з ОСОБА_3 758 044, 79 грн перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя; 458 423, 79 грн інфляційних збитків; 109 594, 59 грн 3% річних; 529 629, 88 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, а всього: 1 855 693, 05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_3 14.12.2018 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , яка належала позивачам, шляхом прийняття її у власність, для задоволення вимог за Договором про іпотечний кредит №22-12-106 від 03.06.2008 року в розмірі 247 691, 71 грн, з яких: 137 499,80 грн. простроченого кредиту; 110 191, 91 грн. прострочених процентів.

А відповідно до Висновку експерта Е2309-241 від 06.10.2023 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи в порядку ст. 106 ЦПК України, ринкова вартість об`єкта нерухомого майна житлова квартира АДРЕСА_7 , - станом на 14 грудня 2018 року складатиме 1 117 485 гривень 00 коп. (Один мільйон сто сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень 00 коп.), що еквівалентно $40101 доларів США.

Проте, до цього часу ОСОБА_4 в порушення вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» свого обов`язку по виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя не виконав. В усній розмові повідомив, що вартість квартири на той час не перевищувала розмір вимог за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

За даними сайту «Судова влада» (https://court.gov.ua/assignments/) до ОСОБА_3 наразі пред`явлено два позови, а загалом знайдено більше 50 записів про розгляд справ за його участі.

Згідно Інформації з ДРРПНМ та РПНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ № 349609258 від 09.10.2023 року за ОСОБА_3 зареєстровано низка об`єктів нерухомого майна, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 23/100 частки нежитлового приміщення 3-го поверху І, площею 22,6 кв.м в літ."А-5", за адресою: АДРЕСА_2 ; частина квартири, загальною площею 161,5 кв.м, житловою площею 93,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; частина нежитлових приміщень 1-го поверху №1-1-:-1-13, в літ. "А-5", загальною площею 253,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; двокімнатна квартира загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 .

Невиконання відповідачем в порушення вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» свого обов`язку по виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в добровільному порядку, заперечення ним взагалі цього обов`язку, наявність відносно нього численних судових справ, та можливість вільно розпоряджатися належним йому майном в такому разі, дає обґрунтовані підстави вважати, що він буде ухилятися від виконання можливого судового рішення по цій справі, яке в свою чергу, за відсутності у відповідача майна, неможливо буде виконати в примусовому порядку.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення доказів є:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Мотиви поданої заяви зводяться до того, що у разі вчинення відчуження відповідачем ОСОБА_3 нерухомого майна: однокімнатної квартири, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 23/100 частки нежитлового приміщення 3-го поверху І, площею 22,6 кв.м в літ."А-5", за адресою: АДРЕСА_2 ; частини квартири, загальною площею 161,5 кв.м, житловою площею 93,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; частини нежитлових приміщень 1-го поверху №1-1-:-1-13, в літ. "А-5", загальною площею 253,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; двокімнатної квартири загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , які перебувають у власності ОСОБА_3 ускладнить та унеможливить виконання рішення суду по справі і тому вважає за необхідне застосувати забезпечення позову, щоб в подальшому уникнути ускладнення при виконанні рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суддя вважає, що відсутні причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто об`єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

У цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Так, суду не було надано доказів, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутня обґрунтованість такого припущення.

Крім того, суду не було надано доказів, що обраний позивачем захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, та що у разі його застосуванню буде забезпечено: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду не вбачається.

Заявником взагалі не обґрунтовано, яким чином невжиття обраного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про визнання права спільної сумісної власності та визнання права особистої власності в порядку розподілу майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.151,152, ЦПК України , суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Стець Максима Леонідовича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя: І.І.Теслікова