Справа №399/658/23
Провадження №2/399/219/2023
06 листопада 2023 року смт Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 08.09.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1165 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».
Свій позов мотивує тим, що 08.09.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 1165.
В шлюбі вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.
З 26.10.2020 відповідач виїхав на заробітки за межі території України. Зараз він проживає у Польші. Вони з сином живуть в Україні, при цьому батько дитини не вважає, що має обов`язки ні щодо неї, ні щодо їх спільної дитини.
Шлюбні відносини вони не підтримують з квітня 2023 року, проживають окремо. Кожен з них живе своїм життям, тому примирення вона вважає недоцільним, а подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу вважає неможливим.
Вона орендує окрему квартиру, в якій вони з сином проживають та, наразі, перебувають у скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний час вона шукає роботу, стабільного доходу не має, ніяких виплат, компенсації на дитину не отримує, інших доходів не має. Утримувати дитини їй допомагають батьки, але цих коштів не достатньо для повноцінного розвитку дитини. Стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяють йому утримувати свого сина, оскільки він працездатний, офіційно працевлаштований у Польщі і має достатній дохід. Інших дітей відповідач не має. Стягнення з відповідача за іншими виконавчими документами на проводиться.
Не маючи можливості підтвердити рівень доходу відповідача у Польщі, вона звернулась до суду з клопотанням про вручення йому документів на території Польщі та надання правової допомоги в отриманні довідки про його доходи.
Ухвалою від 29 вересня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивачка та її представник адвокат Чернушенко В.О. не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. 06.11.2023 на електронну адресу суду від предстаника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Зазначила, що підтвердження судових витрат на правову допомогу будуть надані додатково.
В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подав. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 1165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.10/.
В шлюбі сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії НОМЕР_2 /а.с. 9/.
Згідно довідки Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області № 767 від 30 серпня 2023 року позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , 2018 року народження /а.с. 12/.
Через несумісність характерів та різні погляди на життя сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини вони не підтримують з квітня 2023 року, проживають окремо. Кожен з них живе своїм життям.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки встановлено, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, вони втратили почуття поваги і любові один до одного, тому сім`я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Враховуючи бажання позивачки, після розірвання шлюбу слід залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».
Відповідач добровільно достатню матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча повинен та має можливість надавати у встановленому законом розмірі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Позов містить дві позовні вимоги немайнового характеру.
Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2023 становить 1073, 60 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1073, 60 грн.
Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач не сплачувала судовий збір як особа, звільнена від його сплати, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 08 вересня 2017 року року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 1165, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Копію рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.М. Лях