Провадження № 2/161/3946/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок, як на майно колгоспного двору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказують, що згідно свідоцтва про право особистої власності від 22.05.1989 року, жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору головою якого був ОСОБА_5 . Згідно довідки Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 15.03.2023 року, станом на 01.07.1990 року зареєстрований колгоспний двір по АДРЕСА_1 , членами господарства є: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину після неї прийняла донька - ОСОБА_2 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після нього прийняв син - ОСОБА_1 .

На момент припинення колгоспного двору позивачі та померлі не стратили права на частку у ньому, отже спірний будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках (по 1/6 кожному).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки частки в майні колгоспного двору не виділені (при зверненні до нотаріусів, їм було відмовлено у вичинені нотаріальних дій).

Враховуючи відсутність можливості вирішення спору в позасудовому порядку, позивачі просять суд ухвалити рішення яким визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частку в житловому будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (по 2/6 частки кожному), визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на частку у вказаному житловому будинку (по 1/6 частки за кожним).

Представник позивача ОСОБА_1 в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в окремих письмових заявах, поданих до початку судового засідання, підтримують позов, просять розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.05.1989 року, яке видано на підставі рішення виконкому Луцької районної Ради народних депутатів №118 від 15.05.1989 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору головою якого був ОСОБА_5 (а.с.13, 14-16).

З довідки Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області №46 від 15.03.2023 року, вбачається, що станом на 01.07.1990 року зареєстрований колгоспний двір по АДРЕСА_1 , членами господарства є: ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_7 (зять), ОСОБА_4 (онук) (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.04.2020 року (а.с.19).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно відомостей спадкової справи № 9/2020, заведеної після смерті ОСОБА_6 , єдиним спадкоємцем останньої є її донька - ОСОБА_2 (чоловік спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (син) від прийняття спадщини відмовились у встановленому законом порядку).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 26.05.2022 року (а.с.18).

З матеріалів спадкової справи №12/2022 вбачається, що син спадкодавця ОСОБА_1 є його єдиним спадкоємцем за заповітом.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожен зокрема, отримали правовстановлюючі документи на частину спадкового майна, однак при зверненні до нотаріусів у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом відповідно) щодо житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по причині неможливості встановлення складу майна (частки майна не виділені), а також відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 22-23, 24).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право ЦК України, а також ЦК Української РСР.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу, і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули із членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Отже, спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору, належав на праві спільної власності в рівних частках голові та членам колгоспного двору.

У розглядуваному випадку частка власності кожного члена колгоспного двору, розташованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , становить по 1/6 (відповідно до кількості членів).

З огляду на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем батька, а ОСОБА_2 успадкувала частку матері у вказаному майні - їм належить по 2/6 частини будинку (1/6+1/6).

Враховуючи той факт, що позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у нотаріальному порядку, хоча таке майно належить їм в порядку спадкування, суд дійшов до висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 (дві шостих) частки в житловому будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/6 (дві шостих) частки в житловому будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/6 (одну шосту) частки в житловому будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 (одну шосту) частки в житловому будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Боратинська сільська рада Луцького району Волинської області (Волинська обл., Луцький р-н, с. Боратин, вул. Центральна 15; код юридичної особи 04332207).

Повний текст рішення суду складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк