Номер провадження: 22-ц/813/7276/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що 06.12.2022 року працівником патрульної поліції відносно ОСОБА_1 винесено постанову БАБ № 00506228, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому переобладнав, а саме демонтував пасажирські сидіння.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.

17.02.2023 року рішенням начальника УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Хмарука Д. скасовано винесену відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №00506228 від 06.12.2022 року.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 23.02.2023 року справу № 523/16081/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України закрив.

Позивач зазначає, що притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу безпідставно, тому вимушений доводити у суді невинуватість в порушенні ПДР.

ОСОБА_1 сплачено штраф у розмірі 340 грн, а також понесено витрати у розмірі 8000 грн у зв`язку з необхідністю укласти договір про надання правової допомоги.

Позивач зазначив, що йому завдано моральну шкоду у за період з 06.12.2022 року по 23.02.2023 року, тобто з моменту складення постанови, яка була скасована судовим рішенням як неправомірна, і до набрання законної сили таким рішенням суду, адже факт незаконності рішення інспектора поліції як акта індивідуальної дії, спрямований на конкретну особу, призводить до погіршення стану його ментального здоров`я, моральних переживаннях, пов`язаних із вимушеністю докладання додаткових зусиль для захисту своїх прав та інтересів в суді. Розмір моральної шкоди позивачем оцінений у розмірі 20000 грн.

Позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 8340 грн на відшкодування матеріальної шкоди; 20000 грн на відшкодування моральної шкоди; 9073,60 грн відшкодування судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 30 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що справа про скасування постанови розглядалась в порядку адміністративного судочинства, тому питання щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн мало бути заявлене позивачем в адміністративному провадженні в порядку ст. 143 КАС України. Щодо суми сплаченого штрафу в розмірі 340 грн позивачем не надано доказів щодо відповідного звернення про повернення коштів з державного бюджету, в зв`язку з скасуванням постанови, на підставі якої було сплачено штраф. За таких обставин, вважав позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди такими що задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що позивач не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами, в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що судом першої інстанції не враховано накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що призвело до необхідності доводити свою невинуватість у суді. Факт незаконного притягнення до адміністративної відповідальності встановлений судовим рішення, яке набрало законної сили.

В обґрунтування спричинення моральної шкоди зазначив, що вказані обставини викликали відчуття приниження, повної безпорадності перед Державою, зневіру у намірах поліцейських дійсно встановити істину. Внаслідок описаних подій ОСОБА_1 був схвильованим, стривоженим, приниженим, зазнав моральних страждань, які полягали у протиправній поведінці щодо нього з боку працівників УПП в Одеській області ДПП. Скаржник не може висловити усі ті негативні почуття, які він відчував коли працівники УПП в Одеській області ДПП незаконно ініціювали адміністративне провадження щодо нього. Зазначена подія змусила позивача змінити організацію та спосіб життя. Позивач тривалий час був змушений приймати заспокійливий препарат «Валеріана», докладати значні зусилля для доведення незаконності дій працівників УПП в Одеській області ДПП, звертатись за допомогою до адвоката та суду, що потребувало часу, коштів та спричинило перебування в стані постійного стресу.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2023 року Управлінню патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу відповідно.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Відповідачі зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своїх офіційних електронних адрес.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали про відкриття провадження у справі) особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області отримали 04.08.2023 року та 09.08.2023 року в особистих кабінетах «Електронного суду», що підтверджується довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на те, що Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області не несе відповідальності за неправомірні дії посадових чи службових осіб інших органів державної влади. Щодо стягнення сплаченого штрафу у розмірі 340 грн, послався на встановлений законодавством порядок його повернення, як таких що помилкового зараховані в дохід державного бюджету. Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито на підставі рішення начальника Управління патрульної поліції. При цьому незаконними дії працівників поліції судом не визнавались. Також вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди та не наведено обґрунтованого розрахунку моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на те, що окремою ухвалою або судовим рішення дії працівників поліції не визнані незаконними. Вважає, що позивачем не обґрунтовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідача, також не обґрунтовано розміру моральної шкоди. Щодо витрат на праву допомогу у розмірі 8000 грн зазначає, що позивач у визначеному КАС України порядку до суду з відповідною заявою не звертався.

Від позивача надійшла відповідь на відзив.

Копію ухвали про відкриття провадження представник скаржника отримав 17.08.2023 року, шляхом доставлення на електронну пошту, вказану в апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення шкоди у розмірі 28340 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 2684000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що справа про скасування постанови розглядалась в порядку адміністративного судочинства, тому питання щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн мало бути заявлене позивачем в адміністративному провадженні в порядку ст. 143 КАС України. Щодо суми сплаченого штрафу в розмірі 340 грн позивачем не надано доказів щодо відповідного звернення позивача про повернення коштів з державного бюджету, в зв`язку зі скасуванням постанови, на підставі якої було сплачено штраф. За таких обставин, вважав позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди такими що задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що позивач не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами, в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн за те, що останній керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому переобладнав, а саме демонтував пасажирські сидіння.

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

13.12.2022 року позивачем ОСОБА_1 сплачено штраф у розмірі 340 грн.

15.12.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Слаблюком В.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Рішенням начальника УПП в Одеській області ДПП полковника поліції Хмарук Д. від 17.02.2023 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП винесену у відношенні ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 506228 від 06.12.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн скасовано, а справу закрито, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

23.02.2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про закриття провадження по справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 23.02.2023 року клопотання представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Рудик В.П. про закриття провадження з розгляду адміністративної справи № 523/16081/22 задовольнив. Провадження з розгляду адміністративної справи № 523/16081/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності закрив.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

З рішення начальника УПП в Одеській області ДПП полковника поліції Хмарук Д. від 17.02.2023 року вбачається, що під час опрацювання матеріалів по справі № 523/16081/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Одеській області ДПП, які надійшли з Суворівського районного суду м. Одеси, встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП означеного у винесеній відносно нього 06.12.2022 року постанові по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 506228.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 506228 скасована у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, а справа закрита на підставі рішення начальника УПП в Одеській області ДПП полковника поліції Хмарук Д.

Враховуючи викладене, у справі, що переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказане не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження перенесення ним душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)».

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги в частині моральної шкоди зазначає, що обставини пов`язані з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності викликали у нього відчуття приниження, повної безпорадності перед Державою, зневіру у намірах поліцейських дійсно встановити істину; внаслідок описаних подій він був схвильованим, стривоженим, приниженим, зазнав моральних страждань, які полягали у зміні організації способу життя; тривалості часу протягом якого був змушений приймати заспокійливий препарат «Валеріана», дія якого викликає сонливість, докладати значні зусилля щоб довести незаконність дій працівників УПП в Одеській області ДПП, звертатись за допомогою до адвоката та суду. Все це потребувало часу, коштів та спричинило перебування позивача в стані постійного стресу, що в свою чергу сильно відобразилось на особистому житті.

Оскільки рішенням начальника УПП в Одеській області ДПП постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 506228 скасована у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 ЦПК України, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так само як і накладення на нього адміністративного стягнення, згодом скасованого.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів враховує конкретні обставини справи, наявність душевних страждань позивача, що зумовили порушення, в тому числі, звичного способу життя, необхідність витрачати час і зусилля для захисту своїх прав у суді, доводити неправомірність складання постанови, тривалість вимушених змін, при цьому суд враховує поведінку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яке самостійно усунуло порушення шляхом скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закриття провадження, та подання відповідного клопотання про закриття адміністративної справи, глибину завданої моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, вимоги розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, та доходить висновку, що розмір шкоди у 5000 грн є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди.

При цьому, колегія суддів вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не обґрунтований позивачем у повній мірі, враховуючи обставини справи, оцінюючи тривалість часу, глибину моральних переживань позивача, їх характер, необхідності докладати зусилля щоб довести незаконність дій працівників УПП в Одеській.

Щодо наявності підстав для стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив із того, питання витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн мало бути заявлене позивачем в адміністративному провадженні в порядку ст. 143 КАС України

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

З договору про надання правової допомоги від 15.12.2022 року та детального опису робіт за договором про надання правової допомоги № 15.12.2022 року від 23.02.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн у зв`язку з представництвом інтересів адвокатом Слаблюком В.М. під час розгляду адміністративної справи № 523/16081/22 від 18.01.2023 року, яка розглядалась Суворовським районним судом м. Одеси.

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

З огляду на викладене, витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн, понесені ОСОБА_1 у адміністративній справі № 523/16081/22 в Суворовському районному суді м. Одеси за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови, не підлягають відшкодуванню на підставі Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн мали бути заявлені позивачем в адміністративному провадженні в порядку ст. 143 КАС України

Щодо наявності підстав для стягнення штрафу, сплаченого ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у стягненні сплаченого штрафу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо відповідного звернення позивача про повернення коштів з державного бюджету, в зв`язку з скасуванням постанови, на підставі якої сплачено штраф.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов помилково.

Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили (абзаци перший пункту 5 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів № 787 від 03.09.2013 року із змінами, у редакції, чинній на час звернення до суду).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету.

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21.

Як вже зазначалось, 13.12.2022 року ОСОБА_1 сплачено штраф у розмірі 340 грн, що підтверджується квитанцією від 13.12.2022 року.

Враховуючи, що постанова серії БАБ № 506228 від 06.12.2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено відповідний штраф скасована, а провадження у справі закрито 17.02.2023 року, то внесений до бюджету позивачем 13.12.2022 року штраф не є помилково чи надміру зарахованим, оскільки на час сплати штрафу юридична підстава для такого платежу існувала, постанова від 06.12.2022 року не була скасована.

Оскільки сума штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (провадження № 14-206цс21, пункт 9.58)).

За таких обставин колегія суддів вважає, що після скасування постанови серії БАБ № 506228 від 06.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останній має право на підставі ст. 1212 ЦК України на стягнення суми перерахованих коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави, тому з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним штраф у розмірі 340 грн.

Щодо органу з якого підлягає стягненню шкода.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Верховний Суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, провадження № 14-515цс19).

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та сплаченого штрафу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди та сплаченого штрафу задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень та сплачений штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Щодо судових витрат

Позивач у позовній заяві просив суд стягнути судові витрати у розмірі 9073,60 грн, з яких: 8000 грн витрати на правову допомогу в суді першої інстанції, 1073,60 грн судовий збір.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Щодо вимог про стягнення судового збору, колегія суддів зазначає, що за правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № від 15.05.2023 року.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1610,40 грн, що підтверджується квитанцією № від 28.07.2023 року.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, то колегія суддів вважає, що скаржнику підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви, та 1610,40 грн за подання апеляційної скарги.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем в суді першої інстанції надано договір про надання правової допомоги № 01.05.2023 від 01.05.2023 року, укладений між ТОВ «Юридична Фірма Номер Один» в особі адвоката Слаблюка В.М. та Василенком А.В., копію прибуткового касового ордера № 01.05 від 01.05.2023 року про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору № 01.05.2023 року 8000 грн, ордер на надання правової допомоги серії ВН № 1241164 відповідно до якого ОСОБА_1 уповноважив на підставі договору про надання правової допомоги № 01.05.2023 року адвоката Слаблюк В.М. діяти в Київському районному суді м. Одеси.

Відповідно до п. 4.1 договору юридичну допомогу клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що дорівнює 8000 грн, без ПДВ. Сума, вказана в п. 4.1 даного договору є гонораром юридичної фірми за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає ( п. 4.7 договору).

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У відзиві на позовну заяву УПП в Одеській області ДПП зазначалось, що витрати на правову допомогу є необґрунтованими та виходять за критерії реальності адвокатських витрат і критеріїв розумності.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області вважало розмір витрат, які просить стягнути позивач такими, що не відповідають принципу співмірності зі складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторін.

При визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, на користь позивача, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, приймаючи до уваги надані докази здійснення розрахунку та фіксований розмір гонорару, встановлений договором, а також приймаючи до уваги висновок про часткове задоволення позовних вимог, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу складають 2100 грн пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та сплаченого штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди та сплаченого штрафу задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень та сплачений штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині рішення суд залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви, сплачений згідно з квитанцією АТ «Таскомбанк» № від 15 травня 2023 року на рахунок отримувача: UA0015756.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1610,40 грн за подання апеляційної скарги, сплачений згідно з квитанцією АТ «Таскомбанк» № від 28 липня 2023 року на рахунок отримувача: UA0015757, отримувач коштів ГУК у Од.обл/Малиновськ.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 2100 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Н.В. Стахова