ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2299/22 Номер провадження 22-ц/814/3976/23Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кириченко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 10:55:36 до 13:06:12; дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначений) у справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське», ОСОБА_3 про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування та поділ спадкового майна між спадкоємцями.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, просили ухвалити рішення, яким

визнати за ними право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала батьку ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не встигла оформити своїх спадкових прав так як померла;

визнати за позивачами право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області;

провести розподіл спадкового майна між спадкоємцями та визнати в порядку спадкування за законом:

1) за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала батьку ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не встигла оформити своїх спадкових прав так як померла;

2) за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_4 .. На момент смерті їхній батько проживав та був зареєстрований разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , їхньою матір`ю, яка після смерті чоловіка спадщину прийняла, але не встигла оформити своїх спадкових справ, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) загальною площею 3,36 га із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) від 10.01.1997 року серії ПЛ №00334728 та земельна частка (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари, оскільки за життя ОСОБА_4 був членом ЗАТ «Вільховатське» та був включений до списку осіб пенсіонерів, які мали право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому за життя його дружина ОСОБА_5 спадщину прийняла, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Після смерті матері позивачі звернулися із заявами до Кобеляцької державної нотаріальної контори, але у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації на земельні частки (паї) державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року відмовлено задоволенні позову за недоведеністю..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що оскільки їхній батько за життя набув право на земельну частку (пай) відповідно до законодавства, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, то висновок суду про те, що їхня мати не успадкувала право на цю земельну частку (пай) є необґрунтованим та таким, що позбавляє позивачів права на спадщину, гарантоване законом.

Суд першої інстанції помилково витлумачив обставини, пов`язані із відмовою їхнього брата ОСОБА_3 від спадщини, тому дійшов необґрунтованого висновку про відмову у позові.

Правом подачі відзиву інші учасники не скористалися.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10, 13).

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом була його дружина ОСОБА_5 (а.с.12).

ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11,13).

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були батьками позивачів і відповідача ОСОБА_3 (а.с.14-16, 30-36).

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. від 11 липня 2022 року відмовлено ОСОБА_3 , ОСОБА_6 і ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала батьку ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не встигла оформити своїх спадкових прав так як померла та право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.43).

29 грудня 1994 року акціонерному товариству «Вільховатське» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00002, згідно якого акціонерному товариству «Вільховатське» передається у колективну власність 1869,2 гектарів землі для виробництва сільськогосподарського продукції (а.с.23-25).

Відповідно до списку пенсіонерів, членів акціонерного товариства «Вільховатське», доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00002 ОСОБА_4 , 1929 р. н., і ОСОБА_5 , 1932 р. н., були членами акціонерного товариства «Вільховатське» (а.с.26).

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян АТ «Вільховатське» бувшої Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0034728 (а.с.27).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0032748 від 10.01.1997 року член акціонерного товариства «Вільховатське» ОСОБА_5 на підставі розпорядження Кобеляцької райдержадміністрації від 17.12.1996 року № 951 має право на земельну частку розміром 3,36 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.20).

Як вбачається із копії спадкової справи 286/2000 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 до Кобеляцької державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.87-89).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 за життя питання щодо визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який за життя не отримав сертифіката на право на земельну частку (пай), не порушувала та про наявність такого права не заявляла, у зв`язку із чим не набула права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті свого чоловіка.

Відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 та у відповідності до Цивільного кодексу УРСР не відмовився від спадщини протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання за позивачами права на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до осіб, які мають право на земельну ділянку частку (пай) відносяться спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року (справа №563/623/19), на яку послався суд першої інстанції, викладений правовий висновок, згідно якого сам факт внесення спадкодавця до списку громадян - членів КСП, який є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю, не є беззаперечним свідченням набуття спадкодавцем такого права, а лише вказує на наміри щодо виділення йому (спадкодавцеві) земельної ділянки, що за його життя реалізовано не було, у зв`язку із чим намір виділення спадкодавцю земельної частки (паю) не може бути об`єктом спадкування і входити до спадкової маси після його смерті, а тому і прав на отримання після його смерті цієї земельної частки (паю) його спадкоємець не набув.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду 22 жовтня 2020 року (справа № 149/2978/18).

Оскільки у межах розгляду цієї справи встановлено і визнається учасниками справи та обставина, що за життя ОСОБА_4 , батько позивачів, не отримав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), то є обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що земельна частка (пай), на яку мав право ОСОБА_4 , не увійшла до спадщини, яку прийняла після його смерті ОСОБА_5 , їхня мати.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог про визнання за позивачами права на земельну частку (пай), яка належала їхній матері на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Оскільки мати позивачів померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Прийнття спадщини відбувається шляхом, зокрема подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, яка має бути подана протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549).

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись

від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При

цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь

кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за

законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих

державних, кооперативних або інших громадських організацій.

Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається (ст.553).

Аналогічні норми щодо відмови від спадщини передбачені чинним ЦК України (ст.1273).

Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.560, ст.561).

З матеріалів справи убачається, що після смерті ОСОБА_5 її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у встановлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину (а.с.87-89), отже вона їм належить у рівних частках (ч.1 ст.529 ЦК УРСР і ст.1278 ЦК України) з дня її відкриття.

Законом не встановлений певний строк, протягом якого спадкоємці мають отримати свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки постановою нотаріуса ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то вони як спадкоємці мають право на визнання за ними права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Заяви, подані ОСОБА_3 суду (а.с.90-95), не є відмовою від спадщини у розумінні вимог ст.553 ЦК УРСР і ст.1273 ЦК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим, що ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, проте безпідставно відмовив у визнанні за позивачами права власності на належні їм частки (по 1/3 у кожного) у спадковому майні, а саме земельна частка (пай), що належала на праві власності їхній матері.

За встановлених обставин задоволення позовних вимог у меншому розмірі, ніж заявлений позивачами, не є виходом за межі позовних вимог та не порушує принцип диспозитивності (ст.13 ЦПК України).

Зважаючи на встановлене, рішення суду першої інстанції у частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_5 на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року, слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог, а саме про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) по 1/3 за кожним.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Так, з матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, позивачі сплатили по 992,40 грн окремо, всього сплачено 1 984,80 грн (а.с.1)

За подання апеляційної скарги сплачено по 1 488,60 грн судового збору (а.с.129-130)

Відсоток задоволених позовних вимог та апеляційної скарги вирахувати не можливо.

Таким чином, враховуючи п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, з Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське», ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по (992,40 +1488,60) = 2 481 грн на користь кожного окремо.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року у частині вирішення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області, - скасувати, ухваливши нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/3 за кожним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектари із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» для ведення товарного сільськогосподарського господарства, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0034728 від 10.01.1997 року.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Стягнути з Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 827 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2023 року

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов