У Х В А Л А

про залишення без руху

Справа №338/1157/23

02 листопада 2023 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Решетов В. В., ознайомившись із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_1 у власність Комплект монокристалічної сонячної електростанції 36 кВт вартістю 400 000 гривень, автомобіль моделі Мерседес Бенц212 д.н.з НОМЕР_1 вартістю 80 000 гривень та трьхкімнату квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 82,7 кв.м, житловою площею 40.1 кв.м вартістю 1 1 485 000 гривень. А всього майна на суму 1 965 000 гривень. ОСОБА_2 виділити у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 загальною площею 233.3 кв.м. житловою площею 89,1 кв.м вартістю 4 000 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 в мою користь 1 198 500 гривень грошової компенсації за частку, що перевищує 1/2 вартості майна.

Дослідивши зустрічну позовну заяву та додані документи, суддя вважає, що зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

На підставі зазначеного вище, суддя приходить до висновку, що у зустрічній позовній заяві, відсутні посилання на докази права власності сторони позову на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Мерседес Бенц212 д.н.з НОМЕР_1 , які являються предметом зустрічного позову.

Також, у зустрічному позові відсутні посилання на докази набуття у власність одним із подружжя вказаного вище майна в період перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя.

Позивач за зустрічним позовом оцінює вартість автомобіля в сумі 80000 гривень, житлового будинку на суму 4000 000 гривень та суму грошової компенсації в розмірі 1198500 гривень, разом з тим, в зустрічному позові відсутні посилання на докази оцінки майна.

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності на момент подачі позовної заяви до суду.

Таким чином, вказана вартість майна в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст.175ЦПК України не обґрунтована, тобто відсутня дійсна оцінка вартості майна на день пред`явлення позову до суду.

Крім того, позивача за зустрічним позовом у зустрічній позовній заяві зазначає, що не згоден з оцінкою сонячної електричної станції, вказуючи про відсоток її зносу, однак жодного посилання на доказ такого зносу, його розміру та вартості електростанції в зустрічному позові не наводить. В позові також, зазначає про дохід за час експлуатації електростанції 360 000 гривень, разом з тим не зазначає в позові жодного посилання на докази нарахування, виплати та отримання такого доходу.

Також, позивачем за зустрічним позовом подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у позивача відсутні будь-які доходи за попередній календарний рік, що в свою чергу свідчить про скрутне матеріальне становище останнього, а тому з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» вказані обставини є безумовною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, законодавством встановлені конкретні умови, за наявності яких можливе звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення.

Отже, єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, заява про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідну заяву, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, позивач в обґрунтування скрутного матеріального стану посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартали 2023 року, надані ГУ ДПС в Івано-Франківській обалсті.

Зі змісту вказаної відомості слідує, що ОСОБА_1 не отримував будь-якого доходу. Разом із тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що останній не може сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Відомості, надані позивачем свідчать лише про те, що позивач не працевлаштований з 2022 та не отримує офіційного доходу.

При цьому, слід зазначити, що сама по собі відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню і обліковуються органами ДПС, не свідчить про скрутне матеріальне становище. Доказів про відсутність інших джерел доходів суду не надано.

Крім того, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не є внутрішньо-переміщеною особою, не є особою похилого віку, докази щодо його непрацездатності у справі відсутні, факт того, що він не працює та не отримує доходів залежить виключно від його волевиявлення.

Разом з тим, оцінюючи докази позивача про скрутний майновий стан, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду просить поділити майно, яке оцінює в 4 000 000 гривень, тобто вбачається, що позивач має можливість придбати майно, зазначеної вище вартості, що в свою чергу ставить під сумнів перебування позивача у скрутному становищі.

Саме заявник клопотання про звільнення від сплати судового збору повинен подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Натомість позивач за зустрічним позовом такого процесуального обов`язку не виконав, та не довів наявності обставин, які б достеменно свідчили про існуючий скрутний майновий стан, який би перешкоджав сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою. Позивачем за зустрічним позовом не надано такої інформації, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), яка могла б бути підтвердженням наявності скрутного майнового стану.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше: відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 04 вересня 2023 року cправа № 916/1220/23.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява №28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 60).

Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Тобто, самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів, не можуть вважатися підставою відстрочення сплати судового збору, враховуючи, що позивачем не додано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмови у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

З урахування вищевикладеного, клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, внаслідок необгрунтованості та відповідно передчасності.

Законом України «Про судовий збір» передбачені ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2023 року розмі рпрожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00грн.,тобто при зверненні до суду з позовом майнового характеру позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 13420 гривень.

Також, відповідно до ч.7 ст. 43 ЦПК України, передбачено надання суду доказу надсилання матеріалів та зустрічного позову, поданого в паперовій формі, іншим учасникам справи, чого у даному випадку не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу за зустрічним позовом необхідно зазначити у зустрічній позовній заяві власників майна, дійсну вартість набутого у шлюбі майна і послатися в позові на докази на підтвердження цього. Також, сплатити судовий збір.

Отже, подану ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, шляхом викладення зустрічну позову у новій та виправленій редакції - десять днів із дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,- відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Встановити позивачу за зустрічним позовом строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом, що у разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений судом строк, позов вважатиметься неподаним та буде їм повернутий.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право повторно заявляти клопотання, за наявності відповідних підстав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Решетов