ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/4976/23
Провадження № 22-ц/821/1640/23
Категорія:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.,

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Казидуб О.Г., повний текст рішення складено 31 серпня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

31 липня 2023 року ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, учасником бойових дій.

До 05 травня 2022 року йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1 491,00 грн. відповідно до постанови КМУ України № 540 від 07.05.2022.

Відповідач повинен був виплатити разову грошову допомогу в розмірі 9 670,00 грн. у відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1999 № 367-XIV, а саме, щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, тобто, недоплата складає 8 179,00 грн.

Позивач вказує, що постановою Верховного суду від 27.07.2023 у справі № 580/4244/22 його касаційну скаргу задоволено. Рішення Черкаського адміністративного суду від 01 грудня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Його вимоги задоволено та визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо ненарахування та не проведення перерахунку на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разової грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року до 05 травня в сумі 9 670,00 грн для виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та перерахувати на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року, з урахуванням виплаченої частини грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в сумі 8 179,00 грн для виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій.

Зазначає, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком йому була завдана моральна шкода, яка полягає у наступному: у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого відчувалося погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Крім того,зазначає позивач, внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений був додатково пояснювати, чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї та родичам.

Розрахунок моральної шкоди здійснював за кожен місяць порушеного права у розмірі мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, розмір якої встановить 93 800 грн.

На підставі наведеного, позивач просив суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 93 800 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що неправомірні дії органів державної влади та місцевого самоврядування, внаслідок яких не було забезпечене своєчасне нарахування та виплата передбаченої законом грошової допомоги учасникам бойових дій, вочевидь завдають істотного негативного впливу на психоемоційний стан таких осіб, викликаючи у них відчуття ігнорування з боку суб`єктів владних повноважень значення та вагомості їхніх дій щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності своєї держави.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про завдання йому моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які за своїм змістом та ступенем негативного впливу досягають такого значення, коли звичайне відновлення його прав та становища є недостатнім для усунення негативних наслідків, завданих протиправною бездіяльністю завдавача шкоди.

Суд зауважив, що в даному випадку відповідач не довів, що його протиправна бездіяльність не викликала у позивача психічне напруження у зв`язку з негативними переживаннями, нервозністю, дратівливістю, пов`язаних з необхідністю захисту його порушеного права на отримання передбаченої законом грошової допомоги.

Зважаючи на очевидний характер протиправності дій та бездіяльності відповідача, характер порушення, особливості суспільно-політичних умов, в яких сталося порушення прав позивача, суд дійшов висновку про безумовну наявність факту душевних переживань у позивача, а отже і заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем його прав, а також права позивача на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Визначаючи розмір справедливого, розумного, належного та достатнього грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що в даному випадку мова йде про справедливе та розумне відшкодування, а не про покарання відповідача за неправильне тлумачення нормативно-правових актів, і, відповідно, таке відшкодування не має призводити до необґрунтованого збагачення позивача та невиправданої розтрати коштів державного бюджету.

Суд з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин, характеру спричиненої йому моральної шкоди, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань, а тому з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму коштів в розмірі 1 000 грн, що буде належним і достатнім засобом грошової компенсації такої шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 13 вересня 2023 року через систему Електронний суд, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права, просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року змінити шляхом збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 з 1 000 грн до 5 000 грн.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом не було взято до уваги, що на день винесення рішення суду допомога до 05 травня в сумі 9 670 грн не була виплачена. Дана допомога не виплачена також і на день звернення із апеляційною скаргою.

Судом не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та її тривалість, оскільки виплата станом на сьогодні здійснена не була. У зв`язку з чим можна говорити про триваючий характер завданої моральної шкоди, яка на сьогодні не припинилася.

Судом не взято до уваги висновки, зроблені Конституційним Судом України, зокрема, у рішенні від 24.04.2018 .

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави . До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку.

Вказує, що судом не було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема, в документі, сформованого в системі Електронний суд 03.12.2021 4 п. 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника, моральна шкода наявна та констатується судом.

Також посилається на практику щодо розгляду аналогічних спорів з приводу стягнення моральної шкоди за порушення права учасників бойових дій на отримання щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 03 жовтня 2023 року, Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В обгрунтування відзиву зазначає, що наведені апелянтом доводи апеляційної скарги недостатні для зміни рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2023 в частині визначення розміру моральної шкоди.

Зауважує, що моральною шкодою визначаються навіть не самі страждання, а саме негативні наслідки немайнового характеру, які ними спричинені, оскільки тільки вони становлять розуміння шкоди, як обов`язкової умови відповідальності.

Вважає, що визначений апелянтом розмір моральної шкоди є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань.

Визначаючи розмір справедливого , розумного, належного та достатнього грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку йдеться про справедливе та розумне відшкодування і таке відшкодування не має призводити до необгрунтованого збагачення позивача та невиправданої розтрати коштів державного бюджету.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2016 року і є діючим військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, що не заперечується сторонами (Довідка № 64 від 25 квітня 2023 року).

Позивач в позовній заяві зазначив, що отримав щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня у 2022 році у розмірі 1 491,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 580/4244/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо ненарахування та не проведення перерахунку на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разової грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року до 05 травня в сумі 9 670,00 грн для виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та перерахувати на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року, з урахуванням виплаченої частини грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в сумі 8 179,00 грн для виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що протиправні дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради завдали йому моральної шкоди, яка полягає у наступному: стражданнях та приниженні внаслідок протиправних дій, оскільки порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, що спричинили погане самопочуття та пригнічений настрій; негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я; приниження честі і гідності з тих підстав, що позивачу довелося присвятити багато часу, енергії та сил на захист порушеного права; вимушені додаткові заходи з самодисциплінування для підтримки необхідної продуктивності праці; порушення нормальних життєвих соціальних зв`язків через пригнічений стан.

Розмір компенсації завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 93 800,00 грн, яка обчислена шляхом нарахування ставки мінімальної заробітної плати, визначеної законом станом на 01.01.2023, на кількість місяців з початку періоду протиправної бездіяльності відповідача по нарахуванню та виплаті грошової допомоги, тобто з червня 2022 року по липень 2023 року (6700 грн. х 14 місяців).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 3, 56 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у статті 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі « Іванов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним,особливо, якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із пунктом 3постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2016 року і є діючим військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (Довідка № 64 від 25 квітня 2023 року).

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 580/4244/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо ненарахування та неперерахунку на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разової грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року до 05 травня в сумі 9 670,00 грн для виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та перерахувати на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, станом на 01 січня 2022 року, з урахуванням виплаченої частини грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в сумі 8 179,00 грн для виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, йому була завдана моральна шкода.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та в сукупності з наданими сторонами доказами, надав їм належну оцінку, у зв`язку із чим дійшов обгрунтованого висновку, що протиправна бездіяльність відповідача встановлена постановою Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі №580/4244/22, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню, враховуючи норми частини 4 статті 82 ЦПК України.

Також судом вірно зазначено, що зважаючи на очевидний характер протиправності дій та бездіяльності відповідача, характер порушення, особливості суспільно-політичних умов, в яких сталося порушення прав позивача, суд доходить висновку про безумовну наявність факту душевних переживань у позивача, а отже і заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем його прав, а також права позивача на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вірно врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права, а також принципи розумності та справедливості та вірно дійшов висновку, що належним та достатнім засобом грошової компенсації моральної шкоди буде 1 000 ,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з наявними матеріалами справи та , на переконання колегії суддів , є вірними і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року у справі за позовомОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко