Провадження № 2/201/2155/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26 грудня 2022 року надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона була власником автомобілю Audi A6 3.0 TFSi Quattro д.н. НОМЕР_1 . Даний автомобіль нею було продано у лютому 2022 року. Зазначеним автомобілем користувався її син ОСОБА_3 . 12 травня 2021 року на вул. Набережна Перемоги в районі б.40 сталося ДТП за участю автомобіля Audi A6 3.0 TFSi Quattro д.н. НОМЕР_1 , під керуванням її сина та автомобілем Suzuki Grand Vitara д.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року (справа №201/5371/21) ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного штрафу на останнього в сумі 850 грн. Після розгляду апеляційної скарги, поданої відповідачем, зазначена постанова залишена без змін та набула законної сили. Внаслідок ДТП, належний їй автомобіль, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПРАТ СК «Уніка», а саме страхову компанію відповідача. 06 серпня 2021 року її син уклав договір №060821 на надання експертних послуг з ФОП ОСОБА_4 по визначенню спричинених матеріальних збитків, завданих її, як власнику автомобіля Audi A6 3.0 TFSi Quattro д.н. НОМЕР_1 , в результаті ДТП 12 травня 2021 року. 16 листопаду 2021 року сином було отримано, за актом прийому-передачі виконаних робіт №101121 висновок експерта №ZUs101121 від 15 листопаду 2021 року . Згідно даного висновку, вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, спричиненого її, як власнику автомобіля Audi A6 3.0 TFSi Quattro д.н. НОМЕР_1 , складає 712362, 88 грн. Отримавши постанову набравши законної сили, її було пред`явлено до офісу ПРАТ СК «Уніка». 12 листопада 2021 року на її карту з рахунку страхової компанії були перераховані кошти двома платежами в сумі 224 933,21 грн., та 129 000 грн., що складає 353 933,21 грн. Таким чином, залишок несплаченої її матеріальної шкоди складає 358 429,67 гривен, яку позивач просить стягнути з відповідача.

12 червня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що позивачка отримала від страхової компанії виплату, яка в повному обсязі покрила розмір матеріальних збитків.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 грудня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді від 26 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2023 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року у цивільній справі № 201/10609/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було скасовано та призначено вказану цивільну справу до розгляду в загальному порядку.

Позивач надав до суду заяву, у якій він просив цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачем також надано заяву, у якій він просив цивільну справу розглядати без його участі, підтримав позицію викладену у відзиві та просив відмовити в задоволені позову.

У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані учасниками справи заяви по суті справи та наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Згідно з частинами 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2021 року по справі №201/5371/21, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

24.05.2021 року судовим експертом Рябчук А.В. на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» було складено висновок експертного дослідження №11384.

Відповідно до зазначеного висновку:

- ринкова вартість Audi A6 д.н. НОМЕР_1 станом на 12.05.2021 року складає 425892,71 грн;

- вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюється складає 636655,24 грн.

- вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Audi A6 д.н. НОМЕР_1 складає 425892,71 грн.

25.05.2021 року судовим експертом Рябчук А.В. на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» було складено висновок експертного дослідження №11598. Відповідно до зазначеного висновку: вартість КТЗ у пошкодженому стані Audi A6 д.н. НОМЕР_1 складає 199959,50 грн.

У матеріалах справи містяться копії роздруківки з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» по руху коштів по картці позивача. 12.11.2021 року на її карту з рахунку страхової компанії ПРАТ СК «Уніка» були перераховані кошти двома платежами в сумі 224 933,21 грн.

Відповідно до висновку експерта №ZUs101121 від 15.11.2021 року, складеного судовим експертом Мазурек А.А., вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, спричиненого власнику автомобіля Audi A6 3.0 TFSi Quattro д.н. НОМЕР_1 , складає 712362, 88 грн. Даний висновок було отримано за актом прийому-передачі №101121 від 16.11.2021 року, який також міститься в матеріалах справи.

06.08.2021 року син Позивачки ( ОСОБА_6 ) уклав з ФОП ОСОБА_4 договір на виконання експертних послуг (Т.1 а.с.9). Відповідно до п.2.1. цього Договору експерт зобов`язаний був забезпечити виклик зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду об`єкту дослідження.

10.11.2021 року, експерт Мазурек О.А. на замовлення ОСОБА_6 здійснив огляд автомобіля. Експерт ОСОБА_4 не повідомляв Відповідача про дату, час та місце проведення огляду об`єкта дослідження.

15.11.2021 року на замовлення Позивачки було складено висновок експерта, який складено не державною мовою під назвою: «Заключение эксперта №ZUs101121 автотовароведческой экспертизы по определению стоимости материального ущерба в связи с аварийным повреждением причиненным автомобилю Audi A6 государственный номер НОМЕР_1 ».

На вирішення експерта було поставлено наступне питання:

«Какова стоимость материального ущерба, причиненного владельцу автомобиля Audi A6 государственный номер НОМЕР_1 на 10 ноября 2021 года?» (мовою оригіналу).

17.02.2022 року Позивачка продала автомобіль Audi A6 д.н. НОМЕР_1 за Договором купівлі-продажу 1242/2022/311320 (Т.1, а.с. 294). В пункті 3 цього Договору визначено, що за домовленістю Сторін ціна Транспортного засобу складає 183 609,88 грн.

Для настання цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт перший частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Відповідно до ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Положеннями ст.12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У даному випадку встановити ринкову вартість транспортного засобу до ДТП та залишкову вартість цього транспортного засобу після ДТП можливо лише за допомогою експертизи, призначеної у спосіб, передбачений ст.ст. 102-104, 108 ЦПК України.

«Заключение эксперта №ZUs101121 автотовароведческой экспертизы по определению стоимости материального ущерба в связи с аварийным повреждением причиненным автомобилю Audi A6 государственный номер НОМЕР_1 » не може бути прийнятий до уваги в якості належного та допустимого доказу розміру шкоди, оскільки складений на іноземній мові держави-окупанта, визначає розмір збитків станом на 10.11.2021 року, а не на день ДТП (12.05.2021 року), а тому - містить неточну інформацію, котра не відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Крім того, «Заключение эксперта №ZUs101121 автотовароведческой экспертизы по определению стоимости материального ущерба в связи с аварийным повреждением причиненным автомобилю Audi A6 государственный номер НОМЕР_1 » суперечить висновку експертного дослідження №11384 та висновку експертного дослідження №11598, які складені експертом Рябчук А.В. на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», та з якими погодилася ОСОБА_1 , отримавши страхові компенсації.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

У деліктних зобов`язаннях, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами. Клопотання про проведення у справі експертизи з метою визначення ринкової вартості транспортного засобу до та після ДТП, Позивач не заявляла.

Більше того, ОСОБА_1 відчужила транспортний засіб Audi A6 д.н. НОМЕР_1 , що взагалі унеможливлює отримати вищевказані докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин, виходячи з підстав та предмету позову, які не змінювались позивачем, розмір матеріальної шкоди, є недоведеним.

Також, слід врахувати зміст п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, у якому роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого ринкової вартості майна, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вирішення питання щодо передачі майна, а саме: пошкодженого автомобіля марки Audi A6 д.н. НОМЕР_1 , є неможливим, оскільки на момент розгляду справи даний автомобіль був відчужений Позивачкою.

За таких підстав, суд бере за основу висновок експертного дослідження №11384 та висновок експертного дослідження №11598, які складені експертом Рябчук А.В. на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», що ринкова вартість Audi A6 д.н. НОМЕР_1 станом на 12.05.2021 року складає 425892,71 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюється складає 636655,24 грн; вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Audi A6 д.н. НОМЕР_1 складає 425892,71 грн; вартість КТЗ у пошкодженому стані Audi A6 д.н. НОМЕР_1 складає 199959,50 грн.

Таким чином, різниця між ринковою вартістю автомобіля та вартістю автомобіля у пошкодженому стані є матеріальною шкодою завданою Позивачці та складає 225933,21 грн,

З огляду на те, що Позивачка отримала страхове відшкодування у розмірі 224933,21 грн, то остаточна сума матеріальної шкоди становить 1 000,00 грн, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Аналогічні за змістом висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 26.10.2022 року по справі №203/2064/19, від 31.03.2021 року по справі №127/19300/17, від 11.11.2020 року по справі №755/22467/15, від 03.02.2021 року по справі 910/17947/15.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнути матеріальну шкоду з Відповідача на користь Позивачки.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 317 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) суму грошових коштів в розмірі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 9,80 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя С.С. Федоріщев