Справа 206/3865/23
Провадження 2/206/1098/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Бублейник В.В.,

представника позивача адвоката Роговської А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що 05 серпня 2016 ОСОБА_2 (до шлюбне прізвище ОСОБА_3 ) уклала шлюб з ОСОБА_1 , про що Індустріальним районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05.08.2016 року зроблено актовий запис №444. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2017 року, актовий запис №1899, виданим Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Дитина на даний момент проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Так сталося, що у зв`язку з початком війни на території України задля збереження життя дитини, Позивач разом з нею виїхали за кордон, де зараз проживають під тимчасовим захистом, документи про що будуть подані після здійснення перекладу на українську мову до суду.

Згідно з ч. 1ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу, у зв`язку з чим Позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Як відомо Позивачу, аліменти Відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться, інших дітей, окрім спільної дитини, Відповідач немає.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний суд України, в п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до сімейного законодавства батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тому позивачем обраний спосіб виконання батьком обов`язку утримувати дитину саме у твердій сумі від доходу його батька, отже, позовною вимогою позивача є стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 , саме у твердій сумі у розмірі 8000,00 гривень.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Позивач сама належний рівень для життя доньки забезпечити не може, тому, батько, який є здоровим, працездатним, має достатній матеріальний стан, що дає змогу йому сплачувати аліменти на утримання дитини, на думку Позивача, має надавати таке утримання у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснювати всупереч інтересам дитини.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 8000,00 (восьми тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Роговська А. О. позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, зазначивши, що він має постійне місце працевлаштування та отримує зарплатню кожного місяця. Він розуміє, що позивачка разом з дитиною на даний час проживає за кордоном, інших дітей, окрім спільної дитини, він не має, але окрім заробітної платні від підприємства, на якому він працює, інших доходів також не має.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 05.08.2016 Індустріальним районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05.08.2016 року укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №444 (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02 листопада 2017 року, актовий запис №1899, виданим Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

На теперішній час дитина проживає разом із позивачем за кордоном, про що сторони у судовому засіданні не заперечували.

На адресу суду 11.10.2023 надано відповідь на запит від 12.09.2023, щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів відповідача ОСОБА_1 , що також підтверджується довідкою з місця роботи наданою відповідачем, який відповідно до Довідки №44 від 05.10.2023 року працює з 01.11.2018 року та по теперішній час в ДТЕК Придніпровська ТЕЦ на посаді головного фахівця із нагляду за технологічним устаткуванням, та Довідкою про доходи №114 від 03.10.2023 року.

Таким чином, судом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача проживає з матір`ю - позивачем ОСОБА_2 та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач позовні вимоги позивача визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини для забезпечення її достатнього та гармонійного розвитку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, так як має основне місце роботи та кожного місяця отримує заробітну плату.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки батька, матері, дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», для дітей віком до 6 років - установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі: з 01.01.2023 2833 гривень,

Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у частці від доходу.

За таких обставин, вивчивши додані письмові докази, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-184,191Сімейного кодексу України, ст.ст.3-13, 141,235,258, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 23.08.2023 і до досягнення дитиною 18 річного віку.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Нестеренко