ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3789/23

Провадження № 22-ц/4820/1582/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу, відібрання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 23 червня 2023 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що 07.07.2007 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що було складено відповідний актовий запис № 511. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на життя, сім`ю та виховання дитини. Подружні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство сторони не ведуть з початку 2020 року, проживають окремо.

Також зазначає, що відповідачка легковажно ставиться до здоров`я дитини, так як вона не відвідувала із донькою планові консультації з лікарем. ОСОБА_1 при зустрічах з дитиною дозволяє собі підвищувати голос на дитину та ображати її, що є неприпустимим. Позивач як батько, хвилюючись за фізичний та психологічний стан своєї дитини, вважає, що подальше спілкування доньки із матір`ю є загрозою для її психологічного розвитку.

ОСОБА_1 як батько готовий взяти на себе обов`язок і відповідальність самостійного утримання і виховання дитини, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку.

Дочка більшість часу проводить та проживає саме з батьком. У них з народження зав`язався сильний психологічний контакт, прив`язаність один до одного, вони проводять багато вільного часу разом. Позивач сприяє успішному навчанню та розвитку дитини. Відповідачка з власної ініціативи, без попередження, та без бажання дитини, може в будь-який момент з`явитися та забрати доньку в невідомому напрямку, при цьому не виходячи з позивачем на контакт. Ці випадки сильно травмують дочку.

Відповідачка не має можливості для забезпечення належного проживання та розвитку малолітньої дочки. Вона свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, і неодноразово повідомляла, що на постійній основі не бажає піклуватися про доньку.

Спільне проживання разом із матір`ю зашкодить дитині, адже у матері відсутні сформовані навички відповідального батьківства, відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини із самого народження, а протягом останніх двох років жодного дня не жила разом із донькою, та не доглядала її.

Також мати дитини не приймає матеріальної участі у вихованні, не проявляє зацікавленості її життям та здоров`ям, а лише займається своїми справами, не створює належних умов для забезпечення всебічного розвитку та дозвілля доньки.

З цих підстав позивач просив розірвати шлюб і відібрати доньку в матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.06.2023 року позов задоволено частково. Шлюб, зареєстрований 07.07.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис №511), розірвано.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в позові про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав скасувати та задовольнити позов у цій частині. До справи було залучено виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування для надання висновку про доцільність відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, що було здійснено 18.05.2023 року, проте її представник в судове засідання не з`явився, відповідно позицію орган опіки та піклування не з`ясовано, а її висновок та акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї не взято до уваги.

Також не взяті до уваги відповідні докази того, що матір не бере участі у житті дитини як матеріально, так і психологічно, а всі батьківські обов`язки несе саме позивач. Зокрема, квитанції по оплаті дитячого садочка дитини з власної карти протягом кожного місяця.

Судом не взята до уваги довідка з дитячого садочку про те, що дитину до закладу дошкільної освіти приводить і забирає батько, на виклики закладу дошкільної освіти приходить теж тільки батько.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, не врахував, що відповідачка не може забезпечити належне проживання та розвиток доньки, до того ж, самостійно ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, і неодноразово повідомляла, що на постійній основі не бажає піклуватися про доньку.

Позивач самостійно забезпечує свою неповнолітню доньку житлом, яке повністю підходить для нормального життя дитини, її розвитку, облаштоване спальним місцем, місцями для ігор, занять за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач проживає та зареєстрований разом з донькою.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову і апеляційної скарги.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07.07.2007 року. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_4 . Однак, спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, що призводить до частих суперечок між ними. Спільне господарство сторони не ведуть. А отже, сім`я сторін розпалася і не може бути збережена.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені ч. 1 ст. 164 СК України підстави для відібрання доньки ОСОБА_5 у матері без позбавлення її батьківських прав та передачі її на утримання батькові.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду є безпідставними.

Так, згідно з статтею11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст. 155 СК).

За змістом ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України (на яку посилався позивач як на правову підставу позову), мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження ухилення матері ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Так, позивач не подавав до суду першої інстанції щомісячні квитанції по оплаті дитячого садка дитини та довідку з дитячого садочку про те, що виключно він опікується дитиною, на які посилався в апеляційній скарзі.

Згідно з висновком виконкому Хмельницької міської ради як органу опіки та піклування (рішення № 871 від 14.09.2023 року) відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав, є недоцільним за відсутності достатніх даних про ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Водночас, як ствердив в апеляційному суді позивач, донька дійсно проживає з ним, і матір не заперечує проти цього. Випадків, коли б відповідачка забирала доньку в невідомому напрямку, не виходячи з позивачем на контакт, не було. Він хоче упередити виникнення таких ситуацій на майбутнє.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка в суд першої інстанції подала заяву про визнання позову, в апеляційний суд заяву про визнання апеляційної скарги, що ставить під сумнів наявність реального спору між сторонами.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк