ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 642/6732/21

провадження № 22ц/818/1577/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року в складі судді Маньковської О.О.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 03 квітня 2016 року він уклав з ОСОБА_4 договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого передав ОСОБА_4 , а вона прийняла 4 000,00 доларів США, що на момент подання позову еквівалентно сумі 106 800,00 грн. Розрахунок був проведений в іноземній валюті. ОСОБА_4 мала повернути борг в строк до 01 березня 2019 року з виплатою відсотків за користування грошовими коштами.

Однак, зобов`язання за договором позики ОСОБА_4 не виконала.

Вказав, що 01 вересня 2016 року направив поштою на адресу ОСОБА_4 претензію, яку вона отримала особисто 05 вересня 2016 року.

Зазначив, що 01 березня 2020 року йому стало відомо, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим 06 березня 2020 року ним на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори направлено заяву-претензію щодо повернення боргу до спадкоємців померлої.

Як йому відомо, померлій на праві приватної власності належало 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 , вартість якої 185 743,33 грн.

07 червня 2018 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_2 . Таким чином, відповідач, який є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 має повернути йому борг за договором позики та сплатити штраф.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 03 квітня 2016 року у розмірі 213 600,00 грн, який складається з суми позики 106 800,00 грн та штрафу за неналежне виконання договору позики 106 800,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики від 03 квітня 2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в розмірі 100 000,00 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не врахував, що ОСОБА_4 , 1958 року народження, мешкала одна, рідних не мала, багато років зловживала алкогольними напоями. З аналогічними вимогами про стягнення коштів після смерті ОСОБА_4 у розмірі 6 000,00 доларів США та 150 000,00 грн до нього звернулись також ОСОБА_5 у справі № 639/6723/21 та ОСОБА_6 у справі № 642/6946/21. Ані позивач, ані його представник у судові засідання не з`являлись, хоча ухвалою суду явка позивача визнана обов`язковою. Судом не встановлено, як надавались кошти ОСОБА_4 та хто може підтвердити передачу коштів, чому розписка надрукована на комп`ютері та не містить паспортних даних позичальниці. Позивач не заявив клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, тоді як підпис ОСОБА_4 на заповіті та розписці має відмінності. Рішенням суду у справі № 639/6723/21 від 31 березня 2023 року стягнуто з нього 185 000,00 грн у рахунок погашення боргу ОСОБА_4 , тож стягнення коштів у цій справі виходить за межі вартості успадкованого майна. Позивачем не доведено, що саме ОСОБА_4 , яка померла, та підтвердити чи спростувати факт укладення договору не може, була позичальником у договорі позики та отримала кошти за ним.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

16 жовтня 2023 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких фактично викладені доводи апеляційної скарги. Також до неї надано копії судових рішень, які долучені до матеріалів справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. При цьому акцентували увагу суду на тому, що позивач не довів позов належними доказами, тому в задоволенні позовних вимог йому необхідно відмовити. Не заперечували проти того, що на теперішній час будь яких судових рішень щодо стягнення з відповідача як спадкоємця на користь інших осіб суми заборгованості немає. Відповідних клопотань щодо призначення судової експертизи не заявляли.

До суду апеляційної інстанції інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності інших осіб на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 отримано у позивача у борг 100 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача як її спадкоємця.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 квітня 2016 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_1 договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_4 прийняла у власність 100 000,00 грн зі строком повного погашення боргу не пізніше 03 квітня 2019 року. Також сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті. В якості еквіваленту сторони приймають 4 000,00 доларів США. Визначено, що сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу. Також договором передбачено сплату процентів один раз на місяць у розмірі 1,5% у календарний день за період, за який проценти не були сплачені достроково, та 1% за 30 календарних днів, якщо проценти сплачуються достроково. Крім того, договором передбачено штраф за порушення зобов`язання розміром 100% від суми, визначеної в пункті 1 договору (а. с. 4, 66).

01 вересня 2016 року ОСОБА_1 направлено на адресу ОСОБА_4 претензію з вимогою достроково повернути борг в розмірі 100 000,00 грн у зв`язку з ухиленням від сплати відсотків за користування позикою, а також сплатити відсотки і штраф у розмірі 100% від загальної суми позики, що загалом станом на 03 квітня 2017 року складає 747 500,00 грн. Вказану претензію ОСОБА_4 отримано 05 вересня 2016 року особисто, що підтверджується копією поштового повідомлення (а. с. 5-6, 67-69).

07 червня 2018 року ОСОБА_4 склала на користь ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., зареєстрований в реєстрі за № 490, яким заповіла йому усе належне їй майно (а. с. 7, 60).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а. с. 14).

15 листопада 2019 року ОСОБА_2 подав до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а. с. 59).

07 березня 2020 року ОСОБА_1 на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори рекомендованою кореспонденцією направлено заяву-претензію до спадкоємців померлої ОСОБА_4 щодо повернення боргу за договором позики від 03 квітня 2016 року (а. с. 8, 65).

ОСОБА_4 за життя належали 2/6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 12).

З довідки про ринкову вартість майна, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертний знавець» вбачається, що станом на 23 вересня 2021 року оціночна вартість квартири, яка розташована у АДРЕСА_2 , становить 557 230,00 грн, 1/3 частки цієї квартири - 185 743,33 грн (а. с. 10).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., зареєстрованого за № 631 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 є ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 2/6 частки квартири АДРЕСА_1 . Вартість 2/6 частки квартири складає 185 000,00 грн згідно звіту про незалежну оцінку Товариства з обмеженою відповідальністю «Архекспертус» від 15 вересня 2021 року (а. с. 57).

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2023 року у справі № 639/6723/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , який є спадкоємцем боржниці ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 борг за договором позики від 10 березня 2017 року у розмірі 185 000,00 грн, в іншій частині вимог - відмовлено.

З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд цього заочного рішення.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Спадкування - перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 754/13738/13-ц (провадження № 61-3911св19) зазначено, що правовідносини, що виникли між кредитором (позичальником) та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (з урахуванням положень статті 1281 ЦК України).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати зокрема такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Вимогами статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, спадкоємці померлого боржника є його правонаступниками, проте в частині виконання обов`язків такого позичальника їх відповідальність обмежується вартістю майна, одержаного у спадщину.

При доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження № 61-25487св18, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, провадження № 61-44960св18, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18, від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17, провадження № 61-8415св21.

Матеріали справи свідчать про те, що обсяг спадкового майна становить 2/6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 185 743,33 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що з аналогічними вимогами про стягнення коштів після смерті ОСОБА_4 у розмірі 6 000,00 доларів США та 150 000,00 грн до нього звернулись також ОСОБА_5 у справі № 639/6723/21 та ОСОБА_6 у справі № 642/6946/21 і рішенням суду у справі № 639/6723/21 від 31 березня 2023 року стягнуто з нього 185 000,00 грн у рахунок погашення боргу ОСОБА_4 , тож стягнення коштів у цій справі виходить за межі вартості успадкованого майна судовою колегією не приймаються, оскільки судове рішення у справі № 639/6723/21 чинності не набрало, у справі № 642/6946/21 його взагалі немає.

Вимоги апеляційної скарги щодо того, що підпис ОСОБА_4 на заповіті та розписці має відмінності, а позивач не заявив клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, тому відсутні підстави для задоволення позову також судова колегія не приймає виходячи з того, що кожна обставина повинна доводитися певними доказами учасниками справи, якщо у них виникає сумнів в її правильності. В даному випадку це повинна бути судова почеркознавча експертиза, призначення якої учасники справи не заявляли ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції. Якщо у відповідача виникає сумнів у доведеності цієї обставини, він повинен заявляти клопотання про проведення такої експертизи. В суді апеляційної інстанції такого клопотання сторони не заявляли.

Виходячи з доведеності позову позивача, який надав договір позики, претензію з вимогою щодо сплати заборгованості, яку направлено за життя померлої та яка її особисто отримала, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення суми заборгованості в 100 000, 00 грн. Разом з тим, правомірно стягуючи суму в 100 000,00 грн та відмовляючи у стягненні штрафу, виходячи з того, що вартість спадкового майна визначена судом під час вирішення іншого спору з визначенням меж зобов`язань, що перейшли до спадкоємця, з зазначенням того, що подальша зміна вартості спадкового майна не впливає на зміст та обсяг зобов`язань спадкоємця, не вказав в резолютивній частині наступне «в межах вартості спадкового майна спадкоємця», що є підставою для зміни судового рішення з доповненням в абзаці другому цього рішення після слів «в розмірі 100 000,00 грн» наступним «в межах вартості успадкованого майна» (постанова Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 755/13391/19).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу по суті залишено без задоволення та ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року змінити, доповнивши абзац другий цього рішення після слів «в розмірі 100 000,00 грн» наступним «в межах вартості успадкованого майна».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.