справа № 335/5024/23
провадження № 2/619/722/23
УХВАЛА

іменем України

02 листопада 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ,

Суть питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

1)визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)визначити його статус батька, який самостійно утримує малолітнього сина або, як тимчасового опікуна сина-інваліда;

3)визначити ОСОБА_2 часи побачення їй з її сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : в будні дні за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 під його наглядом на 1-2 години; в вихідний день суботу чи неділю за місцем проживання відповідачки строком одну добу з попередженням органів опіки та поліції заздалегідь.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просила визначити місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини-інваліда, право на самостійне утримання малолітньої дитини-інваліда та часи побачення сина з його матір`ю.

Представник ОСОБА_2 адвокат Железняк Л.В. подала до суду клопотання, в якому просила передати цивільну справу № 335/5024/23, пр.2/619/722/2023 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за достовірно доведеним місцем перебування відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 . В обґрунтування клопотання адвокат зазначила, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За загальним правилом, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Дергачівський районний суд Харківської області не спроможний об`єктивно розглянути справу про визначення місця проживання дитини з одним з батьків, з огляду на те, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у м Запоріжжі, дитина проживає у м. Запоріжжі, треті особи, залучені до справи, знаходяться у м. Запоріжжі, свідки, заявлені сторонами для допиту у судовому засіданні, проживають у м. Запоріжжі. За вказаних обставин жодна із сторін та третіх осіб не в змозі особисто з`явитися до суду, свідки також не можуть бути допитані судом безпосередньо, що перешкоджатиме повному та об`єктивному дослідженню обставин справи. ОСОБА_2 постійно проживає у м. Запоріжжі. Хоча вона і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , однак більше десяти років там не проживає. Крім того, на даний час с. Уди Золочівського району Харківської області знаходиться в зоні бойових дій через агресію росії. У вказаному населеному пункті цивільні особи не проживають, Укрпошта не працює, тому будь-яка комунікація з судом, в тому числі отримання кореспонденції з суду, неможлива. Суду надані достатні та достовірні докази перебування ОСОБА_2 на території Шевченківського району м. Запоріжжя, де вона разом з дитиною постійно проживає, де знаходиться все її майно: АДРЕСА_3 . Отже, для об`єктивного розгляду цивільної справи № 335/5024/23, пр.2/619/722/2023 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, наявні підстави для направлення вказаної цивільної справи до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за достовірно доведеним місцем перебування відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 . Клопотання просила розглянути у її відсутність.

ОСОБА_1 , перебуваючи дистанційно в режимі відеоконференції між Дергачівським районним судом Харківської області та Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, заперечував проти передачі справи до Шевченківського району міста Запоріжжя, посилаючись на те, що Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя вже визначив підсудність справи за Дергачівським районним судом Харківської області. Також зазначив, що дитина проживає разом з ним і в наступне засідання він забезпечить явку дитини.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У листі старости Удянського старостинського округу № 14-01-06/19 від 18.07.2023 зазначено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає.

З огляду на подані представником відповідача документи, в яких зазначається факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача.

Також суд зазнає наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти наступним порядком: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту.

Оскільки СК України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини.

Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (пункти 78, 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Ця категорія справ потребує ретельної досудової підготовки: проведення примирних процедур, заслуховування пояснень батьків дитини та думки самої дитини, якщо вона здатна самостійно висловитися. Бажаним є також залучення сторонніх експертів, які зможуть об`єктивно оцінити бажання дитини залишитися з одним із батьків і користь цього для неї. Саме тому справи щодо проживання дитини можуть розглядатися лише в порядку загального позовного провадження.

У будь-якому разі першочергове значення мають саме інтереси дитини, які з огляду на їхній характер та серйозність перевищують інтереси інших.

Одним із найважливіших правових документів, які стосуються захисту прав дітей, є Конвенція про права дитини, прийнята в 1989 році. Україна також ратифікувала цю Конвенцію, взявши на себе зобов`язання докладати всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Дитина має право на піклування своїх батьків (стаття 7).

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина має право клопотати про одержання правової допомоги.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків неповинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. 171 СК України). Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (Постанова Верховного Суду від 21липня 2021 року у справі №404/3499/17).

Отже, з огляду на те, що на цей час сторони у справі, а також малолітня дитина, проживають у м. Запоріжжя, а також враховуючи, що свідки, заявлені сторонами для допиту їх у судовому засіданні та треті особи, знаходяться також у м. Запоріжжя, які не можуть бути безпосередньо допитані в Дергачівському районному суді Харківської області, суд вважає, що передача справи за місцем перебування сторін буде відповідати найкращим інтересам дитини, яка зможе висловити свою думку та має бути вислухана особисто при вирішенні спору між батьками щодо її виховання та місця проживання.

Також суд враховує, що с. Уди Богодухівського району Харківської області, де зареєстрована ОСОБА_2 , однак більше 10 років не проживає та воно знаходиться в зоні бойових дій через агресію рф.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною дев`ятою статті 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, ця справа підсудна Шевченківського районного суду міста Запоріжжя, оскільки місце перебування відповідача відноситься до юрисдикції цього суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 27, 31, 32, 187, 258-261, 351-354 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Железняк Л.В. про передачу справи на розгляд іншого суду задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини-інваліда, право на самостійне утримання малолітньої дитини-інваліда та часи побачення сина з його матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини передати на розгляд Шевченківського районного суду міста Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя Є. А. Болибок