Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-н/357/2339/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2023 заявник звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрована судом 26.10.2023), обґрунтовуючи її тим, що боржник ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх зобов`язань щодо оплати послуг за спожитий природний газ, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, заявник просив суд видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла у період з 01.01.2021 по 30.04.2022 в розмірі 5551,13 грн і сплачені витрати на оплату судового збору в розмірі 268,40 грн..

27.10.2023 судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру.

Суд, оглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник зазначив адресу проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , по якій і виник борг, однак, згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_2 .

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, вся територія Маріупольського району та м. Маріуполь тимчасово окуповані РФ.

Відповідно до ст.1, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

Пересилання поштових відправлень одержувачам, які знаходяться у населених пунктах на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, припинено, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості виконати вимоги ч. 1, 2 ст. 169 ЦПК України (після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами).

Також, відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас згідно ч. 8, 9 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

В даному випадку заявник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, оскільки зазначив місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак, докази того, що вказана квартира належить боржнику на праві власності, не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку, дотримання прав всіх учасників процесу можливий при розгляді справи в порядку позовного провадження шляхом офіційного повідомлення відповідача через веб-сайт про призначену дату та час розгляду справи, а по завершенню розгляду і повідомлення про винесене рішення суду.

Керуючись ст. 163 - 166 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 03.11.2023.

Суддя О. В. Бондаренко