РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., з участю секретаря Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Закревський І.В. до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,-

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Закревський І.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 23 червня 2010 року приватним нотаріусом Володимир Волинського міського нотаріального округу Волинській області Гордійчуком Б.І., посвідчено договір дарування квартири, зареєстрований в реєстрі за № 878, відповідно до якого рідний дядько позивача ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_4 подарували належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Право власності на вказану вище квартиру, у встановленому законом порядку було зареєстровано позивачем у Волинському бюро технічної інвентаризації.

Земельна ділянка, площею 0,0311га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:004:6999, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної спільної власності дарувальникам, з невідомих обставин до вказаного вище договору дарування квартири, включена не була.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

На даний час, зважаючи на вказані вище обставини, позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою, яка знаходиться за вищевказаною адресою, в зв`язку із тим, що земельна ділянка для обслуговування цієї ж квартири, належить на праві приватної спільної власності покійним ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав і законних інтересів.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0311 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:004:6999, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача адвокат Закревський І.В. на розгляд справи не з`явився, надав суду письмову заяву згідно якої він та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та слухати справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає провести розгляд справи у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За вимогами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 328, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 95, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 .

Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №378266 та додатку до нього, виданих 14.05.2010, підтверджується, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на праві приватної спільної власності належить земельна ділянка площею 0.0311га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, Гордійчуком Б.І., який був укладений 23.06.2010 року та зареєстрований в реєстрі за №878, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подарували належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26642819 від 07 липня 2010, виготовленим КП «Волинське бюро технічної інвентаризації», право власності на вищевказану квартиру, у встановленому законом порядку було зареєстровано на ОСОБА_1 , яка розташована на земельній ділянці площею 0,0311 га з кадастровим номером :01:004:6999.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).

За змістом ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 78-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із ч. 10 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Стаття 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Згідно з положеннями ст. 120 ЗК України (в редакції від 05.11.2009, тобто на час виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Вищевказана правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 .

Отже, з набуттям позивачем ОСОБА_1 права власності на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до нього, як до нового власника даного нерухомого майна, в силу положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, перейшло право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, яка належала на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за їх життя та будь-ким із їх спадкоємців успадкованою не була.

Таким чином земельна ділянка, на якій розміщена квартира за вищевказаною адресою, також повинна перейти у власність позивача, а тому його право власності підлягає захисту шляхом його визнання за ним.

При цьому, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб та задовольняє вимоги позивача, як обґрунтовані та законні.

Керуючись ст.ст.12,81,89,265 ЦПК України, ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,0311 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:004:6999, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ