Справа № 452/4401/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, про визнання права власності на транспортний засіб,

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2023 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, про визнання права власності на транспортний засіб, в якій позивач просить визнати визнати за ним право власності на трактор 1993 року випуску, марки Т-25Ф, заводський номер № НОМЕР_1 , №двигуна НОМЕР_2 2-4 із правом зареєструвати його в територіальному органі Держпродспоживслужби.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (що є джерелом права для суду) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду (Golder v. the United Kingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), §§ 230). Теж саме застосовується у справах щодо критеріїв прийнятності заяви, що за своїм характером регулюються державою, яка користується певною свободою розсуду у цьому питанні (Luordo v. Italy (Луордо проти Італії), § 85).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначеним вимогам подана позовна заява не відповідає, оскільки позивачем не зазначено поштовий індекс Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, відомості про наявність або відсутність у даної юридичної особи електронного кабінету; не зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не підтверджено, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на такі обставини:

?що відповідач передав йому «первинні документи на трактор»;

?що трактор перебував у неробочому стані та що він «зробив повністю ремонт трактора»;

?що він після ремонту трактора у 2001 році звертався в інспекцію державного технічного нагляду.

Разом з тим, позивачем не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини та їх не додано до позовної заяви. Позивачем взагалі до позовної заяви не додано жодних документів щодо транспортного засобу - трактору 1993 року випуску, марки Т-25Ф, заводський номер № НОМЕР_1 , №двигуна НОМЕР_2 2-4.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 2 ст. 186 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" (із змінами) вартість спірного майна визначається за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Відповідно до вимог п. п.1 п.1.ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували реальну (дійсну) вартість трактора, про визнання права власності на який йдеться у позові, з огляду на що суд позбавлений можливості належним чином встановити розмір судового збору, який слід сплатити за вимогу майнового характеру.

Як вбачається з квитанції про оплату судового збору, позивач сплатив суму такого, у розмірі 1073,60 грн. Оскільки ціна позову не підтверджена документально позивачем сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру не виходячи з вартості транспортного засобу, про визнання права власності на яку він просить.

Відсутність будь-яких документів, які б підтверджували реальну (дійсну) вартість транспортного засобу унеможливлює суддю відкрити провадження у справі, оскільки неможливо визначити дійсну та необхідну до сплати позивачем суму судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду підтвердження визначення дійсної вартості спірного майна та сплатити судовий збір, виходячи з дійсної вартості майна, та надати суду оригінал квитанції.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 27, 175,176,177,185 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, про визнання права власності на транспортний засіб - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення ухвали для виправлення зазначених в ухвалі недоліків.

В разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя -