Справа № 283/1095/23
Провадження №2/283/341/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.09.2014 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12.09.2022 року шлюб між ними розірвано. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чоповицької селищної ради визначено місце проживання ОСОБА_3 разом з позивачем.

Починаючи з 15.03.2022 року і по даний час позивач самостійно утримує та виховує сина, а відповідач у цьому участі не приймає, грошових коштів на утримання дитини добровільно не надає. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, засобів гігієни, іграшок та ігор для його розвитку, тощо. Відповідач не отримує регулярного офіційного доходу, що не дає можливості визначити розмір частки від її заробітку, який можливо офіційно підтвердити. Просить суд присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.06.2023 представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Олійником Б.І. подано відзив, згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що позивач забрав сина до свого місця проживання, він не дає бачитись синові з його матір`ю. В матеріалах, долучених до позовної заяви немає жодного доказу, який би підтвердив наявність факту ухилення відповідача допомогти синові, чи ухилення від побачень. Позивач не надав до позовної заяви доказів, які підтверджують відсутність участі матері у матеріальному забезпеченні дитини. Позивач не надавав доказів своїх безпосередніх витрат на сина, а лише підраховує статки та доходи колишньої дружини, яка до того ж виховує ще й доньку. Вважає, що позивач шляхом зловживання довірою відповідача, забрав до свого помешкання сина і не дає можливості матері бачитись з ним, приймати участь у матеріальному забезпеченні та виховуванні сина. Питання щодо аліментів виникло у позивача з мотивів збільшення власного доходу. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

27.09.2023 відповідач подала заяву, в якій просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи, що спір про визначення місця проживання дитини ще не вирішений. Позивач шляхом обману забрав дитину. Вважає, що аліменти на сина використовуватиме для власних потреб.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов відповідач не визнає.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини:

Згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12.09.2022 шлюб, зареєстрований сторонами 12.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1409, розірвано (а.с.6-7).

Згідно висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Чоповицької селищної ради № 22 від 30.03.2023, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23.09.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1409, розірвано. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-22).

Постановою Київського апеляційного суду від 21.02.2023 рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, а в частині позовних вимог про розірвання шлюбу провадження у справі закрито (а.с. 23-29).

Постановою Київського апеляційного суду встановлено факт проживання дитини з батьком.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з батьком, даний факт відповідачем не спростовано.

Усі доводи, викладені у відзиві відповідача, зводяться до незгоди відповідача з проживанням дитини з батьком. Даний спір стосується виключно питання стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, її вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 10.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Тому, позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 280-284, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 10.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі в сумі 1073 гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяця підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: О. М. Саланда