Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Мікрюкова С.В.,

представника третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман Олександр Анатолійович, Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промисловий центр» про визнання незаконними і скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію припинення іпотеки й обтяжень та визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна за іпотечним договором,

встановив:

13.09.2023 позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 , зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман Олександр Анатолійович, Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промисловий центр», та в якому просить:

Визнати незаконними і скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехмана Олександра Анатолійовича, а саме:

-рішення за індексним номером 38612941 від 07.12.2017 про припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 23825301 від 19.03.2012) відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0243. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також про припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 23825068 від 19.03.2012) щодо незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-рішення за індексним номером 38613885 від 07.12.2017 про припинення обтяження (номер запису про обтяження 23825976 від 19.03.2012) відносно земельної ділянки, кадастровий номер :02:015:0243, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-рішення за індексним номером 38614940 від 07.12.2017 про припинення обтяження (номер запису про обтяження 23826672 від 19.03.2012) стосовно незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ним з 19 березня 2012 року право іпотекодержателя стосовно іпотечного майна за нотаріально посвідченим іпотечним договором від 19.03.2012 за реєстровим номером № 838 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:015:0243, загальною площею 0.0685 га, цільове призначення для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 62%, які знаходяться по АДРЕСА_2 , та належать на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19.03.2012 між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики на суму 57500 дол. США, що еквівалентно 460000 грн. В забезпечення виконання ОСОБА_4 вказаного зобов`язання 19.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, де остання виступила іпотекодавцем - майновим поручителем. Предметом договору іпотеки є земельна ділянка площею 0,0685 га та об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 62%, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що при посвідчені договору іпотеки, нотаріусом Єгер Н.Д. накладено заборону на відчуження вказаного нерухомого майна.

Згодом, в зв`язку із невиконанням ОСОБА_4 взятого на себе зобов`язання, ОСОБА_2 , звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення боргу за договором позики від 19.03.2012. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року (справа №308/4172/14-ц) позовну заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 57500 доларів США, що еквівалентно 911375 грн., та судові витрати.

Зазначає, що під час примусового виконання вказаного рішення суду ОСОБА_4 частково погашено заборгованість, однак 29.11.2017 головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Плискою А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, у зв`язку з фактичним в повному обсязі виконання рішення згідно виконавчим документом.

Стверджує, що на підставі цієї постанови 07.12.2017 відповідачка ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехмана О.А. з заявою про вилучення запису про обтяження та іпотеку на майно, за результатами розгляду цієї заяви приватний нотаріус 07.12.2017 прийняв рішення про припинення іпотеки та припинення обтяження на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Ці рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехмана О.А. не є законними і підлягають скасуванню з огляду на те, що до сьогоднішнього дня зазначена заборгованість боржником ОСОБА_4 так і не погашена, а відтак рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2014 у справі № 308/4172/14-ц до нині залишається не виконаним, а тому зобов`язання відповідачки ОСОБА_3 як іпотекодавиці (майнової поручительки) за іпотечним договором від 19.03.2012 також залишається не виконаним. Заразом цей іпотечний договір свою дію не припинив, не є він розірваним або визнаний судом недійним, а тому, на думку позивача, є чинним.

Позивач вказує, що про ці незаконні рішення приватного нотаріуса Селехмана О. А. йому стало випадково відомо лише 04.12.2020 і, як наслідок, він звернувся до суду з відповідним позовом саме до відповідача приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехмана О. А., зокрема про визнання незаконними дій і скасування записів про припинення спірної іпотеки та обтяження за іпотечним договором від 19.03.2012, проте постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.08.2022 у справі № 308/13158/20, яка негайно набрала законної сили, у задоволенні мого позову було відмовлено саме з підстави його пред`явлення до неналежного відповідача, оскільки у даному випадку приватний нотаріус Селехман О. А. не може бути відповідачем у спірних правовідносинах.

Окрім цього вказує, що після зняття приватним нотаріусом Селехманом О. А. спірних обмежень і припинення іпотеки 07.12.2017, відповідачка негайно ще в грудні 2017 року виступила іпотекодавицею цього спірного іпотечного майна, де зареєстрованими 21.12.2017 у відповідних державних реєстрах є: боржник ТОВ «Торгово-Промисловий центр» на суму 712 000 доларів США, на підставі договору кредиту, серія і номер 02-1/Зк-ЗО від 10.03.2015, а іпотекодержателем АТ «Комерційний інвестиційний банк».

Представник третьої особи АТ «Комерційний інвестиційний банк» Мікрюков С.В. 28.12.2022 подав пояснення від та 02.01.2023 додаткові пояснення, в яких заперечив щодо задоволення позову з огляду на неналежний спосіб захисту, обраний позивачем, він вважає, що визначення позовних вимог, які полягають у скасуванні рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехмана Олександра Анатолійовича є неналежним способом захисту та необхідно відмовити у цьому, оскільки саме державний реєстратор є належним відповідачем за цими позовними вимогами; відсутності права іпотеки, у зв`язку з тим, що фактично позивачем в рахунок виконання основного зобов`язання отримано понад 916909, 10 грн., що перевищує суму, зазначену в договорі іпотеки, в два рази, а відтак вважає, що боржником виконано зобов`язання в повному обсязі; при укладенні договору іпотеки з банком у відповідачки відсутня будь-яка недобросовісність, оскільки на момент укладення такого були відсутні будь-які заборони на його укладення.

Третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман Олександр Анатолійович подав до суду 16.01.2023 пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що рішення до Реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення за заявою власника чи іншого право набувача, обтяжувача, відповідальність за подання недостовірних даних на реєстрацію за невідповідність документів вимогам несе заявник.

09.03.2023 представник позивача адвокат Йосипчук О.В. подав заперечення на пояснення третьої особи, в яких зазначив, що приватний нотаріус діяв всупереч Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки не перевірив обізнаність позивача як іпотекодержателя про закінчення виконавчого провадження та надходження відповідної заяви від іпотекодавиці щодо вилучення запису про обтяження на іпотеку на майно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги; відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подавала; представники третіх осіб просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та учасників, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

19.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики на суму 57500 доларів США, що еквівалентно 460000 грн.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 вказаного зобов`язання 19.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі №838, за яким ОСОБА_3 виступила іпотекодавцем - майновим поручителем. Предметом договору іпотеки є земельна ділянка площею 0,0685 га та об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 62%, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4.2.1. Договору іпотеки від 19.03.2012 іпотекодавець має право володіти, користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення впродовж строку дії договору.

Сторони договору від 19.03.2012 погодили, що іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення договору і діє до виконання, припинення чи розірвання договору іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, зазначеного в п.1.2. цього договору, іпотекою в державному реєстрі іпотек в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки вбачається, що приватним нотаріусом Єгер Н.Д. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяження у виді заборони відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна.

19.03.2012 при посвідчені договору іпотеки приватним нотаріусом Єгер Н.Д. накладено заборону на вищевказані об`єкти нерухомого майна, що стверджується витягом про реєстрацію Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №35293900 від 19.03.2012 та №35294099 від 19.03.2012, підстава обтяження договір іпотеки, 838, 19.03.2012.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_4 взятого на себе зобов`язання, ОСОБА_2 , звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення боргу за договором позики від 19.03.2012.

23 грудня 2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (справа №308/4172/14-ц) позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 57500 доларів США, що еквівалентно 911375 грн., а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

21.04.2015 Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист №308/4172/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , суму в розмірі 57500 доларів США, що еквівалентно 911375 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3654 грн.

Вказаний виконавчий лист стягувачем було пред`явлено МВ ДВС м. Ужгорода Ужгородського міськрайонного управління юстиції до виконання і постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження за НОМЕР_3.

29.11.2017 головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Плискою А.С. постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним в повному обсязі виконання рішення згідно виконавчим документом.

Вищевказані обставини встановлені судовим рішенням, що набуло законної сили, а відтак в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, так ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2018 у справі № 308/1811/18, яка постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2019 та постановою Верховного Суду від 01.07.2020 залишена без змін та набрала законної сили, скаргу позивача було задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Ужгородського MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Плиски А.С. щодо закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 неправомірними. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ужгородського MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Плиски А. С. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 29.11.2017. Виконавчий лист № З08/4172/14-ц повернуто Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області для подальшого виконання.

ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Селехмана О.А. із заявою про вилучення запису про обтяження та іпотеку на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , передане в іпотеку на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. від 19.03.2012 за реєстровим номером 838, за яким ОСОБА_3 була майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_4 згідно з договору іпотеки.

Підставою подання заяви, зазначила повне фактичне виконання основного зобов`язання - виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року справа №308/4172/14-ц, на підтвердження чого подала постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 від 29.11.2017 МВ ДВС Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_3 приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. припинив відповідні записи про іпотеку та обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, прийнявши оскаржувані рішення: рішення за індексним номером 38612941 від 07.12.2017 про припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 23825301 від 19.03.2012) відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0243. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також про припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 23825068 від 19.03.2012) щодо незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; рішення за індексним номером 38613885 від 07.12.2017 про припинення обтяження (номер запису про обтяження 23825976 від 19.03.2012) відносно земельної ділянки, кадастровий номер :02:015:0243, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення за індексним номером 38614940 від 07.12.2017 про припинення обтяження (номер запису про обтяження 23826672 від 19.03.2012) стосовно незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що відображено серед іншого в інформаційній довідці від 04.12.2022 №235581411 та №235580110 від 04.12.2020.

Вказане встановлено постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.08.2022 справа №308/13158/20, якою у позові ОСОБА_2 до приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман Олександр Анатолійович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промисловий центр» про визнання незаконними, скасування записів про припинення іпотеки та відновлення прав іпотекодержателя відмовлено, як пред`явлене до неналежного відповідача.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що спір у позивача виник саме з іпотекодавицею (майновою поручителькою) щодо припинення нею через нотаріуса як державного реєстратора іпотеки і зняття обмежень указаного вище нерухомого майна. Проте позовних вимог до неї позивач не пред`являв.

Окрім цього в грудні 2017 року ОСОБА_3 виступила іпотекодавицею цього спірного іпотечного майна, де зареєстрованими 21.12.2017 у відповідних державних реєстрах є: боржник ТОВ «Торгово-Промисловий центр» на суму 712 000 доларів США, на підставі договору кредиту, серія і номер 02-1/Зк-ЗО від 10.03.2015, а іпотекодержателем АТ «Комерційний інвестиційний банк», що стверджується інформаційною довідкою від 29.08.2022 №308427207.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Разом з тим ст. 74 Закону України «Про нотаріат» регламентовано, що нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредит), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони, відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 № 296/5 (у редакції чинній на 07.12.2017) передбачалося, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

кредитора про погашення позики;

про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою;

про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт;

про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

про відчуження майна, переданого під виплату ренти;

за рішенням суду;

в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

В розглядуваному випадку приватний нотаріус Селехман О.А. 07.12.2017 припинив відповідні записи про іпотеку та обтяження в Державному реєстрі речових прав на вищевказане нерухоме майно на підставі письмової заяви майнової поручительки ОСОБА_3 та надано нею постанови Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 від 29.11.2017 у зв`язку з повним виконанням судового рішення у справі №308/4172/14-ц (про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 57500 доларів США), що суперечить вищевказаним положенням Закону та Порядку, так як повідомлення про погашення позики (прим. виконання основного зобов`язання) надійшло від майнового поручителя, а не від кредитора; постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його повним виконанням не може бути визнано як безумовний (беззаперечений) доказ виконання основного зобов`язання.

З огляду на вказане суд погоджується з доводами позивача про те, що оскаржувані рішення приватного нотаріуса є такими, що суперечать вищевказаним положенням правових актів, а відтак є неправомірними та підлягають скасуванню.

Однак у цій справі позовні вимоги заявлені позивачем лише до одного відповідача - майнового поручителя ОСОБА_3 . При цьому суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса повинні бути пред`явлені саме до нього, оскільки вчинення державним реєстратором дій, які оскаржує позивач з підстав порушення його прав чи законних інтересів, свідчить про те, що державний реєстратор є безпосереднім суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (оскарження його дій), що є основним критерієм віднесення його до таких учасників справи як відповідач.

3 огляду на зазначене, суд вважає, що саме приватний нотаріус є належним відповідачем у спорі про визнання незаконною та скасування реєстраційної дії, вчиненої ним, позаяк лише суб`єктом державної реєстрації були допущені порушення вимог закону і прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Щодо вимоги про визнання за позивачем права іпотекодержателя щодо вищевказаного нерухомого майна, то суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом третім статті 1 Закону № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону № 898-IV).

Отже, за вказаних умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

З листа заступника начальника Ужгородського МВ ДВС ПЗМУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжеги М.Р. за вих. № 87609 від 22.09.2020 адресованого ОСОБА_2 слідує, що на виконанні в цьому відділі ДВС перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 по виконанню виконавчого листа № 308/4172/14-ц, виданого 21.04.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 57 500 доларів США, що еквівалентно 911 375 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 654 грн. На користь стягувача заборгованість погашалася у таких розмірах, а саме: 1) передача стягувачу майна в рахунок погашення суми боргу вартістю 249973 грн, що станом на 28.07.2016 становило в еквіваленті 10073,33 доларів США; 2) перерахування стягувачу 524059,20 грн, що на дату 08.08.2017 було еквівалентно 20324,35 доларам США; 3) перерахування ОСОБА_2 140996,80 грн, що в еквіваленті станом на 29.11.2017 становило 5247,02 доларів США; 4) перерахування стягувачу 410,40 грн, що станом на 23.12.2019 складало 17,62 доларів США; 5) перерахування ОСОБА_2 601,20 грн, що на дату 28.04.2020 становило 22,18 доларів США; 6) перерахування стягувачу 868,50 грн, що на 17.09.2020 становило 30,88 доларів США. Тобто стягувачу ОСОБА_2 загалом було перераховано суму боргу в розмірі 35715,38 доларів США. Станом на 22.09.2020 заборгованість боржника перед стягувачем становить 21784,62 доларів США, що на цю дату еквівалентно 614374,21 грн, а також 3654 гривень.

Останнє підтверджується такого заступника начальника Ужгородського МВ ДВС ПЗМУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжеги М.Р. за вих. № 6282822 від 22.09.2020.

Вказане свідчить про те, що заборгованість боржника ОСОБА_4 не погашена в повному обсязі, а відтак основне зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою, наразі не виконане, що свідчить про те, що права позивача як іпотекодержателя залишаються дійсними.

У пунктах 7.21, 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначено серед іншого, що - скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

У пунктах 9.6, 9.8 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 вказано, що виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом. У такому випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки не відновлює дію останньої, оскільки іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек. У випадку якщо позивач уважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Отже, у даному випадку виключення приватним нотаріусом Селехманом О.А. як державним реєстратором відомостей про право позивача як іпотекодержателя за іпотечним договором від 19.03.2012 та припинення обтяжень даного іпотечного майна, згідно з оскарженими рішеннями цього нотаріуса від 07.12.2017 за індексними номерами 38612941, 38613885, 38614940, на підставі заяви ОСОБА_3 і постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 29.11.2017 МВ ДВС Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, яка скасована судом, не впливає на чинність іпотеки незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Зважаючи на те, що основне зобов`язання за договором позики від 19.03.2012 ОСОБА_4 не с виконаним у повному обсязі, а тому зобов`язання відповідачки ОСОБА_3 як іпотекодавиці (майнової поручительки) за іпотечним договором від 19.03.2012 також залишається не виконаним, іпотечний договір свою дію не припинив, він не є розірваним або визнаний судом недійним, а тому є чинним. Відтак для відновлення порушених прав позивача як іпотекодержателя слід визнати за ним право іпотекодержателя щодо іпотечного майна, належного відповідачці ОСОБА_3 , за вищевказаним договором іпотеки.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

23.09.2022 судом постановлено ухвалу, якою вжито заходи забезпечення позову забезпечення позову шляхом: заборони будь-яким особам суб`єктам, на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно: акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації (у тому числі, але не виключно виконавчим органам сільських, селищних та міських рад) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна предмету іпотеки за іпотечним договором №838, укладеним з іпотекодавцем ОСОБА_3 , посвідченим 19.03.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. за реєстраційним №838, а саме щодо земельної ділянки площею 0,0685 га (кадастровий номер :02:015:0243) та об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку готовністю 62%, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; заборони Акціонерному товариству «Комерційний Інвестиційний Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо передачі у будь-який спосіб прав іпотекодержателя на вказане нерухоме майно іншим фізичним або юридичним особам, до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, про що винести відповідну ухвалу.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України регламентовано, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись ст. ст.4,5,12,13,76,89,141,223,258,263-265,273,279-284,354,355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 19 березня 2012 року право іпотекодержателя стосовно іпотечного майна за нотаріально посвідченим іпотечним договором від 19.03.2012 за реєстровим номером № 838 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:015:0243, загальною площею 0,0685 га, цільове призначення для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 62%, які знаходяться по АДРЕСА_2 , та належать на праві приватної власності ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), сплачений ним судовий збір у сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов