Провадження №2/447/375/23
Справа №447/1279/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

24.10.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду.

представник позивача ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представник відповідачів ОСОБА_4 .

Процесуальні дії у справі.

09.05.2023 до суду подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду. В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 07.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/1354/82/49681, відповідно до якого Банк надав відповідачу 1 кредит в сумі 20 400,00 доларів США, зі строком до 07.06.2017, та зі ставкою за користування кредитом в розмірі 13,500% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 07.06.2007 між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки - №б/н згідно якого відповідач 2 поручається банком за виконання відповідачем 1 зобов`язання за Кредитним договором.

25.03.2019 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/702/18 задоволено позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнуто солідарно з відповідача 1, відповідача 2 заборгованість за кредитним договором №014/1354/82/49681 від 07.06.2007 у розмірі 120 816,22 гривень.

30.05.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-8, відповідно до п. 2.1 якого Первісний кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає Новому кредитору - АТ «Оксі Банк» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №114/2-8.

30.05.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено Договір про відступлення права вимоги №30052019, відповідно до п. 2.1 якого Первісний кредитор - АТ «Оксі Банк» передає Новому кредитору -ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших наведених у Додатку № 1,6 до цього Договору.

11.06.2020 ухвалою Миколаївським районним судом Львівської області у справі №447/702/18, замінено стягувача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки, станом на дату подачі позову, вищезазначене рішення суду не виконано, позивач просив стягнути 3 % річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але лише в межах строку позовної давності, який згідно ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки, тобто за період з 01.05.2020 по 02.05.2023, що становить 10873,45 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 58513,71 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

23.05.2023 на адресу суду надійшла відповідь на зипит про зареєстроване місце проживання відповідачів.

Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ували про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими до такої документами було надіслано відповідачам на зареєстроване місця їх проживання і такі були ним отримані 01.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду.

14.08.2023 на електронну пошту суду надійшов відзив, поданий представником відповідачів адвокатом Онацьком В.В.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суддею в ухвалі щодо прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.05.2023 встановлено відповідачам строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, зобов`язано відповідачів одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.06.2023 було отримано ухвалу суду від 23.05.2023 з додатками, представник відповідачів адвокат Онацько В.В. через систему «Електронний суд» 26.07.2023 подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи. Вказаного дня представник відповідачів, адвокат Онацько В.В. ознайомився з матеріалами справи, однак, лише 14.08.2023 представником відповідача відзив було подано до суду. Клопотання про поновлення пропущеного строку подано не було. Доказів відправлення такого іншим учасникам справи долучено також не було.

Таким чином, суд не бере до уваги відзив, який був поданий до суду із пропущенням встановлених процесуальних строків.

21.08.2023 на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог через зміну періоду нарахування та стягнення фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, перше судове засідання у справі було призначено на 05.07.2023, однак заяву про зменшення позовних вимог позивач подав до суду лише 21.08.2023, у зв`язку з чим суд не бере до уваги вказану заяву, яка була подана також із пропуском встановлених процесуальних строків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовну заяву підтримав, дав суду пояснення аналогічні позовній заяві та просив таку задоволити.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву, просили в задоволенні позову відмовити.

Суд встановив:

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2019 справа № 447/702/18 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 в користь Публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» ( ) заборгованість у розмірі 120 816 ( сто двадцять тисяч вісімсот шістнадцять ) грн. 22 коп. та судового збору у розмірі 1812 (одна тисяча вісімсот дванадцять) грн. 24 коп.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.06.2020 замінено стягувача АТ « Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гефест» (, адреса реєстрації: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3 у виконавчому листі по виконанню рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2019 в справі № 447/7.02/18 про стягнення на користь АТ « Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором №014/1354/82/49681 від 07.06.2007 в сумі 120 816,22 грн. та судового збору 1812,12 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення основного боргу за договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Враховуючи те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 902/330/17, від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тому, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, також погодилися з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Враховуючи, що відповідачі не виконали судове рішення щодо стягнення з них заборгованості, на підставі положень статті 625 ЦК України у позивача виникло право вимагати у відповідачки сплатити суму нарахованих інфляційних втрат за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем в поданій до суду позовній заяві наведено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних з урахуванням строку позовної давності за останні три роки в період з 01.05.2020 по 02.05.2023. Відповідачами доказів щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних суду не надано, а тому суд бере до уваги подані позивачем розрахунки.

Окрім того, суд вважає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 58513,71 грн. за період з 01.05.2020 по 02.05.2023 та 3% річних від простроченої суми за період з 01.05.2020 по 02.05.2023 у розмірі 10 873,45 грн., є обґрунтованими та такими , що підлягають до задоволення.

Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2684,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2019 справа №447/702/18 у розмірі 69387 (шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 16 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» сплачений судовий збір у розмірі 2684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», місцезнаходження вул. Ігоря Брановицького 3, м. Київ, 01042, .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 03.11.2023.

Суддя Головатий А. П.