Справа № 216/826/22
Провадження № 2/211/485/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 листопада 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитом спадкодавця, згодом уточнили позов, в обґрунтування позовної заяви зазначає, що ОСОБА_5 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та підписав Анкету-Заяву від 07.08.2013 року № б/н. Заборгованість за кредитом становить 84664,66 грн. (2449,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5638,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 76576,76 грн. - нарахована пеня).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2018 року. Заборгованість станом на дату смерті становила 84664,66 грн..

Правонаступником ОСОБА_5 є син ОСОБА_1 , тому з нього банк просить стягнути заборгованість спадкодавця.

Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалою суду від 03 березня 2023 року справу прийнято до провадження судді Н.О. Сарат.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року залучено співвідповідача ОСОБА_3 , на яку спадкодавцем складено заповіт.

Представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі сторін, надано відповідь на відзив, згідно якої вказує, що 20.11.2018 року у банку був доданий документ про смерть позичальника ОСОБА_5 та 16.02.2021 року була направлена претензія до Першої криворізької нотконтори , 02.03.2021 року отримана відповідь, в якій зазначено, що претензію долучено до матеріалів справи. Тобто банк заявив претензію до спадкоємців боржника звернувшись до нотконтори не після , а до видачі сподкоємцям свідоцтв про право на спадщину, що відповідає вимогам ст. 1281 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вимога до спадкоємця була пред`явлена банком через нотаріуса, а тому АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не пропустив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Просили позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову, просив відмовити, пояснив відповідно змісту відзиву, що позивачем пропущено строк звернення з вимогою до спадкоємців.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, пояснила відповідно змісту відзиву, а саме що про смерть боржника банку було відомо ще 20.11.2018 року, а претензія до спадкоємців направлена до нотконтори 16.02.2021 року, тобто майже через три роки, а законом передбачено 6 місяців, з моменту коли кредитор дізнався про смерть боржника.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, та вказала, що банком пропущено строк пред`явлення претензії до спадкоємця. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець, відкрилася спадщина, відкрилися і борги, але банк не звернувся з вимогою до спадкоємців у 6-ти місячний строк, а отже пропущено строк пред`явлення претензії.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та підписав Анкету-Заяву від 07.08.2013 року № б/н, згідно якої отримав кредит.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2018 року.

Заборгованість станом на дату смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , становила 84664,66 грн.. (2449,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5638,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 76576,76 грн. - нарахована пеня).

Правонаступником ОСОБА_5 є син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на яку складено заповіт.

20.11.2018 року у банку був доданий документ про смерть позичальника ОСОБА_5

16.02.2021 року була направлена претензія до спадкоємців до Першої криворізької нотконтори, 02.03.2021 року отримана відповідь, в якій зазначено, що претензію долучено до матеріалів справи. 17.02.2022 року позивач звернувся з позовом до спадкоємців.

Відповідно до частини третьоїстатті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України).

Відповідно достатті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218ЦК Українипередбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другоюстатті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу).

Вимога до спадкоємців боржника може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановленийстаттею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають нормистатті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Судом встановлено, що Банк знав про смерть боржника 20.11.2018 року, та лише 16.02.2021 року звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора (а.с. 143), тобто з пропуском 6-ти місячного строку.

Позивач не обґрунтував доводи заявленого позову, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 5 ст.81ЦПК Українидокази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України).

Вимога до спадкоємців боржника може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановленийстаттею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом кредитора заявити про вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса, направивши претензію кредитора до нотконтори, але з пропуском строку, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.12,76,81,89,247,263-265,354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.11.2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат