Єдиний унікальний номер справи 183/6157/23
Провадження № 2/183/3224/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання Коссовича А. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особаНовомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), провиключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтований тим, що з 01 жовтня 2014 року до 11 травня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, від фактичних шлюбних стосунків між сторонами у 2008 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , відносно якого позивач 05 серпня 2017 року визнав своє батьківство, оскільки думав, що ОСОБА_4 дійсно його кровний син. На утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу в квітні 2023 року його знайомі стали розказувати йому, що старший син ОСОБА_4 не є його кровним сином, тому він не хоче його утримувати, тим більше, що відповідач не дає їм спілкуватися. Просить виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; «зняти з нього обов`язок сплачувати аліменти» на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 16 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалами суду від 02 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи; закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що з відповідачем він познайомився у 2011 році, коли ОСОБА_4 було два рочки, тобто знайомство позивача і відповідача відбулося вже після народження ОСОБА_4 , 2009 року народження; згодом вони стали проживати разом, тобто одразу від часу знайомства з відповідачем він знав, що ОСОБА_4 , 2009 року народження, не його кровний син. У подальшому сторони зареєстрували шлюб і від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_5 . У 2017 році він добровільно визнав своє батьківство відносно сина відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подавши відповідну заяву до органу РАЦС, відповідно було змінено прізвище та по батькові дитини. У зв`язку з тим, що відповідач ініціювала розірвання шлюбу з ним і шлюб розірваний за рішенням суду, він вважає, що необхідно виключити відомості про нього як про батька ОСОБА_4 , 2009 року народження, з актового запису про народження, і він не бажає сплачувати на нього аліменти. Зазначив, що якщо б вони з відповідачем продовжили проживати разом, він би це питання не піднімав. Пояснив, що інформація, зазначена ним у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог щодо того, що при визнанні батьківства він вважав ОСОБА_4 , 2009 року народження своїм кровним сином від відносин з відповідачем у 2008 році, та не знав, що ОСОБА_4 , 2009 року народження, не є його кровним сином, не відповідає дійсності, а так зазначено, бо так сказав написати адвокат.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є кровним сином позивача. Пояснила, що з відповідачем вона познайомилась наприкінці березня 2013 року. 01 квітня 2013 року позивач познайомився і з її сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки у позивача, який був лікарем, вони проходили медкомісію з сином для санаторія. У квітні 2013 року вони почали зустрічатися, 01 жовтня 2014 року уклали шлюб, у 2015 році у них народився спільний син ОСОБА_6 . У 2017 році позивач визнав своє батьківство відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достеменно знаючи, що він не є його кровним сином. Крім того, під час оформлення документів його попереджали про всі наслідки визнання батьківства і про те, що з того часу він несе відповідальність за дитину.

Після пояснень відповідача, позивач не заперечував, що їх знайомство відбулося не у 2011 році, а у 2013 році.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , державна реєстрація народження якого була проведена на підставі ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с. 10-12).

Сторони познайомилися у березні 2013 року, ця обставина визнана сторонами і не підлягає окремому доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

З 01 жовтня 2014 року до 11 травня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9, 14).

05 серпня 2017 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 про визнання батьківства № 60/14.27-52 від 15 червня 2017 року до актового запису № 1128 від 04 серпня 2009 року про народження сина ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесено зміни щодо батьківства, із зазначенням відомостей ОСОБА_1 як про батька дитини (а.с. 10-12).

Позивач ОСОБА_1 не є кровним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і на момент подання ним у 2017 році заяви про визнання батьківства достеменно про це знав. Ця обставина визнана сторонами у судовому засіданні і відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Предметом спору у цій справі є оспорювання батьківства ОСОБА_1 , який записаний батьком дитини.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України).

Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Суд зазначає, що зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи; предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме статтею 136 СК України.

Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі.

Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

У цій справі судом установлено, що відповідач не заперечує проти обставин позову в тій частині, що позивач не є біологічним батьком народженої нею дитини сина ОСОБА_4 . У той же час, в судовому засіданні відповідачем зазначено, що в момент подання позивачем заяви про визнання батьківства відносно її сина ОСОБА_4 , позивачеві було достеменно відомо, про те, що дитина не є його кровним сином, і ця обставина визнана позивачем у судовому засіданні.

Суд зазначає, що обставини, стверджувані однією стороною і визнані іншою, набувають характеру доказаних у разі, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Сумнівів у достовірності визнаних сторонами у цій справі фактів, що позивач не є біологічним батьком дитини та щодо його обізнаності про це в момент подання заяви про визнання батьківства, або щодо добровільності їх визнання, суд не має.

У судовому засіданні позивач підтвердив пояснення відповідача, про те, що вони познайомилися вже після народження сина відповідача ОСОБА_4 , 2009 року народження, що беззаперечно доводить, що відповідач знав в момент реєстрації себе батьком дитини, що він не є її біологічним батьком.

Таким чином, з огляду на визнання у судовому засіданні позивачем твердження відповідача, що позивач знаючи про відсутність кровної спорідненості з дитиною ОСОБА_4 , 2009 року народження, добровільно подав заяву про визнання батьківства відносно нього, суд дійшов висновку про відмову в позові через недоведеність позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок учасників процесу, що їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

- Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , 51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Українська, 7-а.

Повне рішення суду складено і підписано 06 листопада 2023 року.

Суддя Г.Є. Майна