Березівський районний суд Одеської області
02.11.2023
Справа № 494/1192/23
Провадження № 2/494/394/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/1192/23 за позовом за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно

На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на: - земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 7.05 га, розташовану на масиві НОМЕР_2 на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, а також на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначає позивач, що 26.06.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після своєї матері, але нотаріусом їх було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нею пропущений встановлений законом строк для подачі такої заяви та не надано доказів того, що вона проживала спільно з спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі цього звернулася до суду та просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с.32).

Ухвалою суду від 28.09.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с.45).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 18.11.2023 року.

У судове засідання 02.11.2023 року позивач разом зі своїм представником не з`явилися. Одночасно, від них надійшла заява про слухання справи у їх відсутності. На позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити (а.с.47).

Представник відповідача у судове засідання 02.11.2023 року також не з`явився. Проте 25.07.2023 року надіслав на адресу суду клопотання в якому просив слухати справу у його відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с.37).

За приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши думку представника позивача, викладену у заяві від 26.10.2023 року, клопотання представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 27.04.2007 року померла ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №861179 власником земельної ділянки площею 7,05 га, що розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, є ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2005 року власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 62,4 кв м, житлова 35,3 кв м, є ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області №327/01-16 від 26.06.2023 року ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду (а.с.4).

Згідно пункту першого частини першої статті 315 ЦПК України, «Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам».

Встановлення зазначеного факту має для позивача юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та позивачем стверджується у наданих суду документах та тим, що за життя померла і позивач підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини між ними були як у матері та дочки.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 (є батьком позивача), - в графі Мати вказано ОСОБА_2 (а.с.7).

Окрім цього, згідно довідки Вікторівського старостинського округу Березівської міської ради від 30.05.2023 року вбачається, що з 2005 року по теперішній час ОСОБА_1 (позивач) проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . До дня смерті ОСОБА_2 (мати) проживала спільно з нею (а.с.19).

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що позивачем надані належні та допустимі докази родинних відносин з ОСОБА_2 та проживали на день смерті останньої разом, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності.

Отже, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дійсно мала родинні зв`язки з ОСОБА_2 , так як була її дочкою та проживала разом з нею на момент смерті матері.

При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті, необхідне позивачу для оформлення права на спадщину, тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується визнання права власності на спадкове майно, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В матеріалах справи не міститься постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець мав надати нотаріусу відповідні документи.

Враховуючи те, що судом встановлено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позивачем не втрачено можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом.

Таким чином, вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 81, 89, 263, 265, 293, 315 ЦПК України, ст. ст. 392, 1217, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , 1945 року народження на час відкриття спадщини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач Березівська міська рада Одеської області (Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ген. Плієва, 9).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.11.2023 року.

Суддя І.А. Римар