ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 638/16549/19

провадження № 22ц/818/1505/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року в складі судді Рибальченко Л.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, який в подальшому уточнила та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію вартості частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ GL 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску у сумі 201 730,00 грн та вартість частини автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, у сумі 276 240,00 грн, а всього 339 850,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що предметом позову є стягнення з відповідача грошових коштів, тому в разі задоволенні позовних вимог, виконання такого рішення буде ускладненим або неможливим.

Вважала, що накладення заборони відчуження та/або передання в заставу, або інше обтяження рухомого майна, а саме автомобіля INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , який належить на праві приватної власності відповідачу, буде доцільним.

Просила накласти заборону відчуження та/або передання в заставу, або інше обтяження рухомого майна, а саме автомобіля INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що матеріали справи містять відповідь РСЦ МВС України в Харківській області, з якої вбачається, що автомобіль, на який вона просить накласти заборону, належить саме відповідачу.

15 вересня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. Зазначив, що позивачкою вже подавалась аналогічна заява про забезпечення позову, в задоволенні якої відмовлено. Вказав, що з моменту подання першої заяви і до моменту повторного її звернення з заявою про забезпечення позову минуло більше 2,5 роки. При цьому жодних фактів, які б свідчили про його намір ухилитись від майбутнього рішення суду за це період не відбулось, позивачкою в своїй новій заяві не наведено та таких доказів не надано. Вказав, що в його власності дійсно перебуває автомобіль INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 . Однак, для прийняття законного судового рішення суд має перевірити факт наявності вказаного майна у його власності на підставі належних і допустимих доказів, а не його пояснень. В матеріалах справи міститься інформація з Єдиного державного реєстру МВС, яка була долучена позивачкою до своєї попередньої заяви від 14 січня 2021 року. Однак, ця довідка датована 05 січня 2021 року та явно застарілою, у зв`язку з чим не може прийматись судом до уваги.

31 жовтня 2023 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що повністю підтримує правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу. Разом з додатковими поясненнями надав копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2023 року, копію відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, копію розрахунку від 30 жовтня 2023 року по аліментам, копію відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України.

В суді апеляційної інстанції відповідач на його представник вважали апеляційну скаргу необгрунтованою та просили в її задоволенні відмовити. Однак, не заперечували, що автомобіль INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , належить на праві приватної власності відповідачу та знаходиться в його користуванні. Відповідач ніяких дій щодо цього автомобіля не здійснює та не має намір здійснювати, тому підстави для забезпечення позову відсутні. Також надали докази погашення відповідачем заборгованості по аліментам та просили їх долучити до матеріалів справи. В задоволенні цього клопотання було відмовлено на підставі статті 367 ЦПК України та того, що на цій стадії ці докази для вирішення процесуального питання не мають значення. Також пояснили, що справу не розглянуто.

До суду апеляційної інстанції інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 31 жовтня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заяву про забезпечення позову. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка не навела достатніх доказів для необхідності застосування заходів забезпечення позову. Також, позивачкою не надано доказів того, що транспортний засіб, на який заявник просив накласти заборону відчуження та/або передання в заставу або інше обтяження, на час звернення до суду з вказаною заявою належить на праві власності ОСОБА_3 .

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, який в подальшому уточнила та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію вартості частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ GL 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, у сумі 201 730,00 грн та вартість частини автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, у сумі 276 240,00 грн, а всього 339 850,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що в період з 1997 року по жовтень 2012 року вона з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дочку ОСОБА_6 , 2005 року народження. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнано права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки.

Зазначила, що під час виконання в примусовому порядку рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, державним виконавцем при проведенні перевірки майнового стану боржника зроблено витяг від 01 листопада 2017 року, згідно якого у 2013 році ОСОБА_3 без її згоди відчужив автомобіль MERCEDES-BENZ GL 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який було придбано під час перебування у фактичних шлюбних відносинах та автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, який також було придбано ОСОБА_3 у цей період, але їй про купівлю автомобіля не повідомив і пояснював їй, що це не їхній автомобіль.

Посилалася на те, що оскільки ОСОБА_3 самостійно здійснив продаж спірних автомобілів, що придбані під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з нею без її згоди, вона має право на стягнення компенсації вартості частини автомобілів.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що предметом позову є стягнення з відповідача грошових коштів, тому в разі задоволення позовних вимог, виконання такого рішення буде ускладненим або неможливим.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).

Предметом спору у справі, що розглядається, є стягнення компенсації вартості частин двох автомобілів на загальну суму 339 850,00 грн, тобто у даній справі вимога майнового характеру.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що позов має майновий характер, між сторонами дійсно виник спір, зокрема, щодо компенсації вартості частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ GL 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, у сумі 201 730,00 грн та вартості частини автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, у сумі 276 240,00 грн, а всього 339 850,00 грн, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження майна на користь третіх осіб, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів також зазначає, що ОСОБА_3 не заперечує щодо того, що автомобіль INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , перебуває у його володінні до цього часу, а навпаки стверджує це. При цьому, як позивачка, так і відповідач наполягають на тому, що в матеріалах справи наявні докази щодо цього. Зокрема, інформація з Єдиного державного реєстру МВС від 05 січня 2021 року. До апеляційної інстанції будь яких доказів того, що зазначений автомобіль не належить ОСОБА_3 не надано.

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження рухомого майна належного відповідачу, а саме автомобіля INFINITI QX50 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із заявленими позивачкою вимогами, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції в порушення принципів розумності, співмірності, норм процесуального права та неправильно застосувавши норми матеріального права, необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з частковим задоволенням заяви.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти заборону відчуження на автомобіль INFINITI QX50, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.