К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року місто Київ

справа № 367/4626/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/12316/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2023 року у справі за позовом Державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року Державна установа "Бучанська виправна колонія (№85)" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення без надання іншого житла.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 3 лютого 2017 року по 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі "Бучанська виправна колонія (№85)". На час проходження служби він проживав у кімнаті АДРЕСА_1 . Проживання відповідача у кімнаті було тимчасовим, ордер на зайняття житлового приміщення не видавався.

Однак, після переведення відповідача в іншу установу, кімнату у гуртожитку він не звільнив, в результаті чого інший працівник ( ОСОБА_3 ) не може в неї вселитися.

Посилаючись на викладене, позивач просив усунути перешкоди у користуванні гуртожитком, що розташований в АДРЕСА_2 , які чиняться зі сторони ОСОБА_1 та виселити його з кімнати № 18 без надання іншого житлового приміщення; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити кімнату від особистих речей та передати ключі від вхідних дверей кімнати адміністрації державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2023 року позов Державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" задоволено. Зобов`язано усунути Державній установі "Бучанська виправна колонія (№85)" перешкоди у користуванні гуртожитком, що розташований в АДРЕСА_2 , які чиняться зі сторони ОСОБА_1 та виселити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення та із зобов`язанням ОСОБА_1 звільнити кімнату від особистих речей та передати ключі від вхідних дверей кімнати адміністрації Державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2023 року відмовлено.

Заочне рішення суду мотивовано тим, що відповідачу не видавався ордер на зайняття спірної кімнати у гуртожитку, договір найму також не укладався, він не перебуває у трудових відносинах з позивачем, самоправно займає спірну кімнату, а тому не набув права користування житлом і підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи і не міг скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Виселення зі спірної кімнати є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням права на повагу до житла, яке гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, звертає увагу, що у квітні 2023 року позивачем все ж таки було передану кімнату у гуртожитку ОСОБА_3 , а тому предмет спору був відсутній.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник Державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" - Майко М.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що гуртожиток АДРЕСА_2 належить на праві державної власності державній установі "Бучанська виправна колонія (№85)" (а.с. 18).

ОСОБА_1 проходив службу в державній установі "Бучанська виправна колонія (№85)" на посаді начальника установи з 3 лютого 2017 року по 18 жовтня 2017 року, направлений для подальшого проходження служби до державної установи "Черкаська виправна колонія (№ 62) ", що підтверджується копією довідки державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" від 24 травня 2021 року № 649/4-21 (а.с. 48).

На підставі протоколу засідання житлово-побутової комісії державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" від 30 квітня 2021 року № 1-2021, ОСОБА_3 видано ордер № 40 на зайняття кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 32,33).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи

може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом статті 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до частини 2 статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (стаття 129 ЖК України).

Порядок та правові підстави виселення з гуртожитків визначені статтею 132 ЖК України.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 36 КЗпП України трудовий договір припиняється у випадку переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в державній установі "Бучанська виправна колонія (№85)" у період з 3 лютого 2017 року по 18 жовтня 2017 року, після чого направлений для подальшого проходження служби до державної установи "Черкаська виправна колонія (№ 62)" (а.с. 48).

Відповідачу не надавався ордер на зайняття кімнати АДРЕСА_1 . При цьому сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 проживав у вказаній кімнаті під час проходження служби і в подальшому залишив там свої речі.

Оскільки відповідач не має правових підстав для зайняття спірної кімнати у гуртожитку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, які полягають у не повідомленні відповідача про розгляд справи та ухвалення рішення у його відсутність, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи убачається, що представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було достеменно відомо про місце, час і дату розгляду справи. Свідченням цього є її клопотання від 8 березня 2023 року про відкладення судового засідання, призначеного на 9 березня 2023 року (а.с. 140).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин неявки відповідача до суду. Такі положення закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Крім того, суд враховує, що 26 жовтня 2022 року представник відповідача знайомилася з матеріалами справи в суді першої інстанції, однак відзив на позовну заяву поданий не був.

Враховуючи, що сторона відповідач повторно не з`явилася до суду, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, матеріали справи давали змогу суду здійснити оцінку підстав позову та обґрунтованості позовних вимог, відсутні підстави вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права з якими законом пов`язує обов`язковість скасування прийнятого судового рішення.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що виселення зі спірної кімнати є невиправданим втручанням в приватну сферу і порушує статтю 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відхиляються судом апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в місті Києві, що виключає будь-яку можливість порушення його права на користування спірною кімнатою у гуртожитку в селищі міського типу Гостомель.

Доводи апеляційної скарги про відсутність предмета спору у зв`язку із переданням у квітні 2023 року спірної кімнати ОСОБА_3 є необґрунтованими і не приймаються колегією суддів, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в березні 2023 року.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: