Справа № 204/3981/23
Провадження № 2-п/204/28/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

заявника ОСОБА_1 , представниці заявника адвокатки Малінової П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року по цивільній справі № 204/3981/23, в якій він, з поміж іншого, прохає суд про поновлення пропущеного строку на подання цієї заяви (а. с. 67-69).

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у якій 11 липня 2023 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вказано на те, що оскільки відповідач не був присутнім при розгляді справи 11 липня 2023 року, то рішення отримано ним лише 27 липня 2023 року. При цьому зазначає, що всі засідання у справі, в тому числі і в день ухвалення судового рішення, відбувалися за неналежного повідомлення відповідача про них, що грубо порушує принцип змагальності сторін. Вказано, що оскільки ним не отримувалися ані ухвала про відкриття провадження у справі з позовною заявою з додатками, ані судові повістки, то він не мав можливості з`явитися в судове засідання та повідомити суду причини своєї неявки. Вважає, дане рішення суду незаконним та необґрунтованим й таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Стверджує, що шлюбні відносини з позивачкою у нього тривали з дня реєстрації шлюбу і до березня 2022 року й ніколи не припинялися. При цьому, жодних сварок чи непорозумінь між ними не було, тому бажання позивачки розірвати шлюб є для нього суцільною несподіванкою, а причини такого кроку незрозумілими, тому вважає його необдуманим кроком зі сторони останньої. Стверджує про те, що продовжує кохати позивачку, як і раніше. Разом з цим, зазначає про те, що судом не були з`ясовані всі суттєві обставини справи, оскільки заочне рішення ухвалене за його відсутності, без урахування всіх доказів у справі, а лише посилаючись на доводи позивачки. Тому прохає суд поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати його.

18 вересня 2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшли письмові заперечення представника позивачки адвоката Ігнатова Д.І., на заяву про перегляд заочного рішення (а. с. 84-85 та на звороті), в яких він заперечує щодо задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заперечень вказує те, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не містить фактів і доказів, які б свідчили про неправильність ухвалення заочного рішення чи хибність висновків суду. Натомість перегляд даного рішення та розгляд справи заново лише затягує процес розлучення, чим порушує право позивачки на свободу вільних стосунків та обмежує її у майнових правах, оскільки формально перебуваючи у шлюбі вона обмежена у праві придбання майна через ризик визнання його спільною сумісною власністю. Вказує, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, проте позивачка в подальшому шлюбні відносини підтримувати не бажає, обставин, що свідчили б про можливість збереження сім`ї суду не надано, у зв`язку з чим розлад подружніх відносин між сторонами є остаточним, формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Стверджує, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

У судовому засіданні відповідач заяву про перегляд заочного рішення підтримав у повному обсязі, прохав її задовольнити.

Представниця відповідача адвокатка Малінова П.С., у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, прохала суд її задовольнити. В обґрунтування зазначила, що сторони є ідеальною сім`єю, жодних розладів чи сварок між ними ніколи не було. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України відповідач відправив дружину із сином, її дитиною від першого шлюбу та тещею за кордон задля їх безпеки. Він систематично перераховує їм кошти на життя. Зазначає, що рішення позивачки розірвати шлюб стало несподіванкою для відповідача, бо підстав, які б слугували прийняттю позивачкою такого рішення, відповідачу не відомо. Тому вважає, що можливо воно прийнято під впливом матері позивачки.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, заслухавши пояснення відповідача та його представниці адвокатки Малінової П.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

При цьому, приписами ч. ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення суду отримано відповідачем 18 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 66) та, особисто 28 липня 2023 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а. с. 48).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2023 року відповідачем на адресу апеляційного суду передчасно було подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду (а. с. 52-55), у зв`язку з чим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року у прийомі останньої відповідачу було відмовлено (а. с. 62).

28 серпня 2023 року відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суту та про поновлення пропущеного строку на її подання (а. с. 67-69).

З огляду на викладене, з урахування юридичної необізнаності відповідача, суд доходить висновку про необхідність поновлення відповідачу ОСОБА_1 строку на звернення до суду із цією заявою про перегляд судового рішення.

Разом з цим, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджали явці в судове засідання. Дані обставини повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідач повинен також вказати докази, що можуть вплинути на зміст прийнятого заочного рішення. До них варто віднести такі докази, які мають значення для справи, і можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного винесеному цілком або частково, або зміні рішення.

Наявність підстав для перегляду рішення необхідна в їх сукупності. При відсутності хоча б однієї з них заочне рішення не підлягає перегляду.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач, з-поміж іншого, зазначає про те, що жодних документів (ухвала про відкриття провадження у справі з позовною заявою з додатками, судових повісток) він не отримував, тому він не мав можливості з`явитися в судове засідання та повідомити суду причини своєї неявки.

Однак суд не може погодитися з такими доводами відповідача, оскільки вони спростовуються наступним.

Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін та, призначено судове засідання на 17 травня 2023 року (а. с. 26), яка була надіслана судом учасникам справи 18 квітня 2023 року за вихідним № 10292/23-вих/2/204/1721/23 (а. с. 27).

Так, дійсно, 28 червня 2023 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», повернуто конверт (а. с. 40), яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками, копія ухвали про відкриття провадження та судова повістка на 17 травня 2023 року.

Однак, не дивлячись на те, що відповідач не отримав копію ухвали про відкриття провадження з примірником позовної заяви з додатками, останній 17 травня 2023 року прибув до суду із заявою про відкладення призначеного до розгляду судового засідання та надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи (а. с. 35).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ознайомився з ними 17 травня 2023 року, підтвердженням чого є його відповідна розписка в матеріалах справи (а. с. 35).

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка відповідача про ознайомлення його з наступною датою судового засідання 11 липня 2023 року на 11 годину 40 хвилин (а. с. 36).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату судового засідання на 11 липня 2023 року, однак у судове засідання останній не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив та своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що доводи відповідача щодо його неналежного повідомлення є необґрунтованими та такими, що спростовані матеріалами справи.

Разом з цим, суд зазначає, що для скасування заочного рішення по справі окрім встановлення того, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, необхідне одночасне надання доказів, на які він посилається, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідач стверджує про те, що шлюбні відносини з позивачкою у нього тривали з дня реєстрації шлюбу і до березня 2022 року й, ніколи не припинялися. При цьому, жодних сварок чи непорозумінь між ними не було, тому бажання позивачки розірвати шлюб є для нього суцільною несподіванкою, а причини такого кроку незрозумілими, тому вважає його необдуманим кроком зі сторони останньої.

Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки у провадженні Царичанського районного суду Дніпропетровської області вже перебувала справа № 196/624/22 про розірвання шлюбу між сторонами (залишена без розгляду), в якій судом неодноразово сторонам надавався строк на примирення, що підтверджується відповідними ухвалами суду (а. с. 33-34).

Натомість, у своїй заяві від 16 травня 2023 року, представник позивачки адвокат Ігнатов Д.І. (а. с. 31-32) вказав на те, що позивачка проти надання строку на примирення, оскільки це суперечитиме моральним засадам суспільства та розцінюватиметься нею як примушування до шлюбу.

Більш того, у поданій заяві відповідач взагалі не посилається на «нові», невраховані судом докази, які б визначали необхідність перегляду заочного рішення, а вказані ним доводи по своїй суті є суб`єктивними та зводяться до переоцінки висновків суду за результатами вирішення спору, що може бути предметом апеляційного перегляду, але ніяк не підставою для скасування заочного рішення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року «Устименко проти України» вказав на те, що «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, але не для здійснення нового судового розгляду…».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року по цивільній справі № 204/3981/23, у зв`язку з чим вказану заяву слід залишити без задоволення відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, що не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 260-261, 280-288, 353 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Приваліхіна