Справа №442/6333/23
Провадження №2/442/1282/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

за участю секретаря судових засідань: Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділу- Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо нього, та призначити ОСОБА_4 його піклувальником як неповнолітньої дитини, що позбавлена батьківського піклування.

В огбрунтування позовних вимог покликається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дрогобичі. Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є його батьками. Після його народження, з двохрічного віку батьки без поважних на те причин ухилялися і ухиляються по даний час від виконання своїх обов?язків щодо його виховання, матеріального забезпечення і утримання. Його мати ОСОБА_3 у 2010 році виїхала за межі України та передала його на виховання тітці ОСОБА_5 . Перед цим, батько, який зловживав спиртними напоями, взагалі покинув сім`ю та ніколи не цікавився його життям. З того часу він проживає разом із сім`єю ОСОБА_5 , з її чоловіком ОСОБА_4 , та її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_4 спільно займаються його вихованням, утриманням, матеріальним забезпеченням, вони постійно дбали і дбають по даний час про його духовний, психологічний, моральний, соціальний та фізичний розвиток. З вказаних підстав, він ставиться до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 як до своїх батьків та вважає їх своїми батьками, звертаючись до них відповідно як «мати» та «батько». ОСОБА_9 батьки жодної участі у його житті, утриманні та вихованні не приймають. Відповідачі ніколи не вітали його з днем народження, не передавали йому жодних подарунків, їм взагалі нічого не відомо як він живе, чим займається, що потребує, які у нього уподобання, де і як навчається, який у нього стан здоров`я. Вважає, що це свідчить про відсутність у них батьківських почуттів до нього, як до сина. Востаннє бачив матір три роки тому, коли вона заходила до тітки, але повідомила про відсутність у неї часу щоб з ним поговорити і що виїжджає з України. Щодо батька, то він після народження не цікавиться ним, ніколи до нього не телефонував і з ним не спілкується, знає його лише з вигляду, він постійно зловживає алкоголем, при зустрічі його не впізнає і не спілкується. 29.06.2023 ОСОБА_2 подав заяву проте, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, дана заява посвідчена нотаріально. Зазначені факти розцінює як ухилення від виконання ними батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, що підтверджує відсутність елементарного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. Через вказані обставини, 18.07.2023, ОСОБА_5 на його прохання подала в Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради заяву щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав його батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Під час засіданні комісії він дізнався, що ОСОБА_3 подала заяву, якою підтвердила невиконання своїх батьківських обов`язків відносно сина та зазначила, що з приводу доцільності позбавлення її батьківських прав покладається на думку суду та на думку сина. Враховуючи такі обставини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради склав висновок від 15.08.2023 №3-35/4483 про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_1 . Поряд з цим, просить врахувати те, що ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_4 з 2010 року по даний час займаються його вихованням, розвитком і матеріальним утриманням, забезпечують його духовний, фізичний та інтелектуальний розвиток, а також те, що він дуже любить цих людей, ставиться до них як до своїх батьків, вони з раннього віку замінили йому рідних батьків, те що він надалі бажає проживати з ними, як з людьми, котрі забезпечують йому гармонійний розвиток, його навчання і виховання та його матеріальне забезпечення. А тому, просить суд призначити його піклувальником ОСОБА_4 , що відповідатиме його найкращим інтересам як дитини.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою судді від 08.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 11.10.2023. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ - Службу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 11.10.2023 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 24.10.2023.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У своїй нотаріально посвідченій заяві, в якій не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду про причини неявки.

Представник Відділу - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Костик М.П. в судовому засіданні з приводу задоволення позову не заперечила. Підтвердила факт невиконання відповідачами батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_1 та про доцільність призначення ОСОБА_4 піклувальником останнього, що цілком відповідатиме інтересам дитини.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що з 2010 року повністю займається утриманням та вихованням ОСОБА_1 та ставиться до нього як до рідного сина, а тому бажає бути піклувальником останнього.

Судом встановлено:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З Витягу з реєстру територіальної громади №2022/002229726 від 21.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги №78 від 09.06.2023, виданої ОСББ «Арніка» ОСОБА_1 проживає разом із тіткою ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .

З представленої суду характеристики ОСОБА_1 , як учня 9-А класу Стебницької гімназії 36 ім.Героїв АТО вбачається, що останній проживає разом із тіткою ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_4 . Батьки не цікавляться сином, жодного разу не були на батьківських зборах, не спілкуються з класним керівником та іншими вчителями, не проявляють жодної участі в шкільному житті сина. ОСОБА_12 добре опікується тітка, разом із чоловіком добре дбають про його виховання і навчання, забезпечують усім необхідним.

Довідкою сімейного лікаря КНП «Дрогобицька міська лікарня» ОСОБА_13 від 23.06.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 стоїть на обліку у неї. Вона жодного разу не бачила ані матері, ані батька ОСОБА_12 . Увесь час, що він перебуває на обліку, ним займається тітка ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_4 .

Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради сформовано та затверджений рішенням №200 від 15.08.2023 висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

У зазначеному висновку встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради, яке відбулось 27.07.2023, розглядалась заява щодо надання висновку органу опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 у зв`язку з усуненням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню , утриманню дитини, мати залишила дитину з двохлітнього віку на виховання та утримання у своїх родичів, а батько написав нотаріальну заяву про погодження на позбавлення батьківських прав стосовно сина ОСОБА_12 . Той факт, що батьки дитини ОСОБА_1 не займаються його вихованням, утриманням, навчанням та повністю усунулися від виконання своїх батьківських обов?язків, дитина перебуває на повному утриманні своєї тітки ОСОБА_8 та її чоловіка, підтверджується поясненням наступних свідків: ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_15 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_16 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Присутні на засіданні комісії ОСОБА_17 з чоловіком ОСОБА_18 та неповнолітнім ОСОБА_19 , 2008 р.н., який повідомив той факт, що його мати з малолітнього віку покинула його в тітки ОСОБА_20 та виїхала за межі України. Дуже рідко дзвонила з різних номерів із-за кордону, один, а то і два рази на рік, спілкувалася хіба з тіткою ОСОБА_20 та з ним. ОСОБА_12 не має бажання спілкуватися з нею та бачити. А батько взагалі не цікавиться ним, при зустрічах бачить його часто в нетверезому стані, спілкуватися і бачитись з батьком не бажає. Своєю заявою від 13.07.2023, ОСОБА_12 просить надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав своїх батьків стосовно себе. Його утримує та виховує тітка ОСОБА_20 та її чоловік з якими від проживає з двохлітнього віку. ОСОБА_3 , у своїй заяві від 17.07.2023 зазначила, що довший час проживає за межами країни та не приділяє уваги і не займається вихованням свого сина. Щодо позбавлення її батьківських прав покладається на рішення членів комісії та думку свого сина ОСОБА_12 . Своєю нотаріально засвідченою заявою від 29.06.2023 ОСОБА_2 , 1984 р.н. погоджується щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні. Після детального обговорення даного питання членами комісії було зауважено, що дійсно, враховуючи подані документи, які підтверджують факт довготривалого неналежного виконання батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов?язків стосовно свого сина ОСОБА_1 , 2008 р.н., а також те, що батько написав нотаріально засвідчену заяву, якою не заперечує про позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_12 , діючи в інтересах зазначеної дитини, приймаючи до уваги думку та бажання неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради визнав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 1988 р.н. та ОСОБА_2 , 1984 р.н., стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

В судовому засіданні досліджено вищевказану нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Кобак О.В. заяву ОСОБА_2 від 29.06.2023, якою він не заперечив порти позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , так як він не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні.

З письмових пояснень ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 вбачається, що останні є сусідами сім`ї ОСОБА_22 . ОСОБА_1 знають з дитинства. Дитина завжди доглянута, вихована і щира, зазнав турботу та любов своєї хрещеної, на відміну від своїх батьків, яких вони не бачили та які не приймають участі в його вихованні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду дала покази про те, що ОСОБА_1 є її племінником та вже 13 років проживає в її сім`ї. Коли ОСОБА_12 було 2 роки його мати, а її сестра, привезла до неї сина та попросила подбати про нього до того часу поки вона владнає своє життя. З того часу, вона разом із чоловіком ОСОБА_4 виховує та дбає про нього, як про рідного сина. ОСОБА_3 дитиною не цікавить, рідко телефонує, коштів на утримання дитини не надає. ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з сином не спілкується.

Оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини

Згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов?язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. ст..150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім?ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов?язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об?єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

У постанові від 04 березня 2021 року в справі №756/6112/18, провадження Ne61-12087св20 Верховний Суд вказав, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Судом встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме з 2010 року, систематично, свідомо, без поважних причин не виконують належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, не цікавляться його життям, не спілкуються з ним, участі у його вихованні та розвитку не приймають, матеріально не забезпечують, тобто повністю відсутні у житті дитини, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №640/15771/19 (провадження №61-11061с21) зазначено, що дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому, у постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №350/1696/19 (провадження №61-19589св20) зазначено про те, що суд має враховувати висловлену думку системно, з?ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

На виконання вищевказаних норм, ОСОБА_1 був допитаний в судовому засіданні та беззаперечно підтвердив факт невиконання батьками своїх батьківських обов`язків та того, що вони жодної участі в його житті не приймають. Він з двохрічного віку проживає разом із своєю тіткою ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 , до яких ставиться як до рідних батьків, яких любить та бажає продовжувати проживати разом з ними під їх опікою та піклуванням.

Беручи до уваги думку ОСОБА_1 , нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 , якою він підтвердив неналежне виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, а також небажання змінити своє ставлення, оскільки не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про те, що він не лише ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 .

Щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, суд також враховує думку неповнолітнього ОСОБА_1 , а також те, що з 2010 року остання самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у життя сина не приймає, не дбає про його фізичний, моральний та психологічний розвиток, матеріально не забезпечує, не спілкується з ним. При наданні висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина, органом опіки та піклування було взято до уваги заяву останньої, в якій вона підтвердила, що не займається вихованням сина з 2010 року. З таких підстав, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 .

Ухвалюючи дане рішення, суд керується, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Водночас, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачам положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Поряд з цим, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - це, зокрема, діти, які залишилися без піклування батьків у зв?язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими.

Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до статті 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Згідно частини 4 статті 60 СК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 СК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

За змістом статті 63 СК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов?язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

ОСОБА_1 виявив бажання, щоб його піклувальником був ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є особою молодого віку, перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , яка рідною тіткою ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 проживає із ОСОБА_1 та займається його вихованням та утриманням.

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з Витягу з реєстру платників єдиного внеску ОСОБА_4 є фізичною особою підприємцем.

Довідкою Львівського обласного центру соціальних служб від 25.08.2023 №626 підтверджено, що ОСОБА_4 , пройшов курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та батьки-вихователі загальним обсягом 7 занять під керівництвом ОСОБА_23 начальника відділу організації навчальних заходів для сімейних форм виховання Львівського обласного центру соціальних служб і рекомендований для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги волевиявлення ОСОБА_4 бути піклувальником ОСОБА_1 , те, що протягом багатьох років ОСОБА_4 приймає участь у виханні та забезпеченні останнього, їхні сімейні та приязні відносини, думку ОСОБА_1 , який любить ОСОБА_4 як рідного батька та просить саме його призначити своїм піклувальником, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити піклувальником ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне повідомити ОСОБА_4 , як піклувальника, про його обов`язок дбати про створення для ОСОБА_1 необхідних побутових умов, про його виховання, навчання та розвиток.

Керуючись ст.ст.12, 81, 264, 265, 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_4 піклувальником неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитини, що позбавлена батьківського піклування.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Павлів З.С.