Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023

Справа № 331/3906/23

Провадження № 2/331/1563/2023

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою

ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

13 червня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду через представника адвоката Рощина В.С. з позовом до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у якому висував вимоги стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 51324,87 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, а також штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних витрат. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 2600,00 грн. франшизи. Стягнути солідарно з Відповідача-1 та Відповідача-2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір, 2000,00 грн. на відшкодування витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи, 6000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Позов мотивовано тим, що 03.02.2023 року о 09.10 на перехресті вул. Поштова - вул. Франка у м. Запоріжжя сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль Кіа Сеrato реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16.03.2023 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» Поліс №ЕР.208071139 від 10.02.2022 року, чинний до 09.02.2023року. Забезпечений транспортний засіб ЗАЗ-110207 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну 130000 гривень. Франшиза - 2600 гривень. Після ДТП Позивач вчасно звернувся до Відповідач-2 з повідомленням про ДТП. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» залучив до оцінки вартості завданих збитків експерта ОСОБА_4 , який при оцінці вартості відновлювального ремонту не врахував низку пошкоджень, зокрема пошкодження крила переднього лівого, блок фари лівої, радіатору охолодження, установку лінз фар та бронювання фар плівкою, а також значно зменшив розмір пошкоджень двох лонжеронів, що призвело до необгрунтованого значного заниження вартості відновлювального ремонту. Згідно його висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 60889,79 гривень. На підставі цього висновку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатив Позивачу лише 51409,82 грн. З розміром виплаченого страхового відшкодування Позивач категорично не погоджується та вважає його необгрунтовано заниженим. На зазначеній підставі Позивачем для захисту своїх прав та об`єктивного визначення розміру збитків було залучено експерта ОСОБА_5 .Згідно висновку експерта № 09/2 від 07.06.2023 року, після особистого огляду автомобіля, вартість відновлювального ремонту складає 105334,69 грн. Після цього, Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля на СТО ПП ОСОБА_6 . Відповідно акту виконаних робіт №0000310 від 10.05.2023 року, Позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт автомобіля 106161,00 гривень, що підтверджується товарним чеком №000013 від 01.06.2023 року. Оскільки Відповідачем-2 було частково здійснено страхову виплату, то відповідно до розрахунків загальна сума боргу Відповідача-2 перед Позивачем складає 105334,69 - 51409,82 - 2600 = 51324,87 гривень. Отже законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України. При цьому, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення страховиком грошового зобов`язання та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Основою для розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню. Дата виникнення боргу є дата, коли Відповідачем-2 було здійснене часткове відшкодування шкоди - 16.05.2023 року. Сума боргу 51324,87 гривень. В подальшому буде проведено перерахунок на момент винесення рішення та реальний розмір штрафних санкцій буде збільшено. У Полісі №ЕР.208071139 від 10.02.2022 року, встановлено, що розмір франшизи складає 2600 гривень. За наведених обставин ОСОБА_2 повинен відшкодувати Позивачу розмір франшизи в сумі 2600 гривень.

Слід зазначити, що Позивачу внаслідок ДТП було завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях з приводу пошкодження його автомобіля і необхідності витрачати власні кошти на його ремонт, громадський транспорт та таксі, через відмову від добровільної сплати Відповідачем-1. Таким чином, Позивач вважає, що даним правопорушенням йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. З метою захисту своїх прав, а також у зв`язку з відмовою Відповідачів добровільно відшкодувати завдану шкоду, Позивач був вимушений звернутися до адвоката за наданням правової допомоги та складання цивільного позову. Розмір витрат на правову допомогу склав 6000,00 гривень. За проведення автотоварознавчї експертизи Позивачем сплачено 2000,00 грн, що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 11.02.2023 року.

17.06.2023 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі./а.с.71/.

10.08.2023 року від відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 9.02.2022 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.208071139, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_2 .Строк дії ОСОБА_7 з 10.02.2022 по 09.02.2023, страхова сума 130 000,00 грн., розмір франшизи 2600.00 грн. 03.02.2023 року керуючи Застрахованим ТЗ водій ОСОБА_2 , не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем марки КІА Сеrato , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який є Позивачем у даній справі. 16.03.2023 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова по справі № 331/1251/23 набрала законної сили. По вищевказаній події, 06.02.2023 ОСОБА_3 повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування. З метою оцінки завданої Позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 21.04.2023 був складений Висновок судового експерта №329.23ЕД про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) КІА Сеrato, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно Висновку, при застосуванні коефіцієнту зносу (визначений у Звіті згідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у розмірі 0,7) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Позивача з урахуванням зносу склала 60 888.79 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту № 25609/1 прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 51 409,82 грн.Страхове відшкодування було перераховано у повному обсязі на користь Позивача на зазначені ним реквізити. Проте, листом від 22.02.2023 ОСОБА_3 направив до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» лист із додатком до нього - висновком № 90 експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ, від 16.02.2023 експерта ОСОБА_5 та просив врахувати результати даного Висновку при визначенні розміру майнової шкоди. Згідно даного Висновку №90, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля карки КІА Сеrato, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження останнього в ДТП 03.02.2023, склала 95 775,80 грн.У зв`язку із цим, потерпілий після отримання страхового відшкодування у розмірі 51 409,82 грн. звернувся до Страховика із листом від 15.05.2023 про доплату страхового відшкодування у визначеному на підставі його Висновку № 90 розміру. Листом від 22.05.2023 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надало ОСОБА_3 відповідь на його заяву про відсутність підстав для перегляду розміру страхового відшкодування за здійснення доплати. Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля на СТО. ОСОБА_1 просить здійснити доплату страхового відшкодування до розміру фактичного ремонту автомобіля на СТО у розмірі 106 161.00 грн. Однак, як вбачається із наданого Акту виконаних робіт № 0000310 від 10.05.2023 та документів до нього, ФОП ОСОБА_6 який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля Позивача, не є платником ПДВ та перебуває на єдиному податку, про що свідчить додане свідоцтво платника єдиного податку серії Б № 608755.У Страховика немає підстав для доплати страхового відшкодування на суму податку на додану вартість у розмірі 6 878,97 грн., що було вирахуване Страховиком із суми страхового відшкодування. Страховик не може прийняти за основу розрахунку суми страхового відшкодування Висновок експерта складений на замовлення Позивача та Акт виконаних робіт № 0000310 від 10.05.2023 про фактичну вартість ремонту, що було здійснено на непогодженому Страховиком СТО, оскільки відповідно до п.22.1. ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену (а не Фактичну) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Прийняття рішення про визначення підстав та розміру виплати страхового відшкодуванню, здійснюється виключно страховиком, у якого застрахована цивільно-правове відповідальність винної особи. Оскільки протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду Страховик направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, здійснив належну оцінку вартості матеріального збитку тощо, підстав для застосування п. 34.3 ст. 34 Закону та виплати потерпілому страхового відшкодування на підставі наданих ним рахунків, немає. При цьому, Страховик вважає, що Висновок Позивача № 90 є неналежним доказом, оскільки не відповідає ст. 102 ЦПК України та у Висновку не зазначено, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність. А вимоги Позивача щодо стягнення страхової виплати на підставі акту виконаних робіт за фактичний ремонт не враховують положення ст. 29 Закону стосовно застосування Фізичного зносу автомобіля та суми ПДВ, що не підлягають відшкодуванню Страховиком. Прохали суд Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення із ПрАТ СК «ПЗУ України» суми страхового відшкодування у повному обсязі у зв`язку із повною виплатою Страховиком страхового відшкодування./а.с.78-84/.

10.08.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому прохав суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. /а.с.95-101/.

30.08.2023 року від представника позивача адвоката Рощина В.С. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій прохав стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 51324,87 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, а також штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних витрат, 2000,00 грн. на відшкодування витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи, 6000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2600,00 грн. франшизи. Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір./а.с.105-106/.

Від ОСОБА_2 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Представник позивача та позивач до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність , на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до судового засідання не з`явилися, надали заяву в якій прохали розгляд справи проводити у їх відсутність у зв`язку із неможливістю оформлення відрядження в умовах воєнного стану.

ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, прохав суд розглядати справу у їх відсутність.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення, вважає позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних обставин.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

По справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.02.2023 року о 09.10 на перехресті вул. Поштова - вул. Франка у м. Запоріжжя Запорізької області сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль Кіа Сеrato реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16.03.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП /а.с.8/.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» , Поліс №ЕР.208071139 від 10.02.2022 року, чинний до 09.02.2023року. Забезпечений транспортний засіб ЗАЗ-110207 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну 130000 гривень. Франшиза - 2600 гривень./а.с.86зв.а/.

Даний Поліс був укладений на підставі вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Згідно звіту № 329.23ЕД про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 21.04.2023 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику майна Кіа Сеrato реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження станом на 3.02.2023 року складає 60888,79 з урахуванням ПДВ (а.с.44-48).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатив ОСОБА_3 51 409,82 грн., що підтверджується випискою з рахунку Позивача за 16.05.2023 року. /а.с.89 зв./

З позовної заяви судом встановлено, що з розміром виплаченого страхового відшкодування Позивач категорично не погоджується та вважає його необгрунтовано заниженим.

15.05.2023 року на адресу ПрАТ СК "ПЗУ Україна" позивачем ОСОБА_3 було направлено заяву про незгоду з розміром страхового відшкодування. 22.05.2023 року позивачу надано ПрАТ СК "ПЗУ Україна" відповідь, відповідно до якої повідомляють , що відсутні підстави для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування по даній страховій справі. (а. с. 90).

Позивачем для захисту своїх прав та об`єктивного визначення розміру збитків було залучено експерта ОСОБА_5 .Згідно висновку експерта № 09/2 від 07.06.2023 року, після особистого огляду автомобіля Кіа Сеrato реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту складає 105334,69 грн./а.с.9-23/.

ОСОБА_1 було проведено відновлювальний ремонт автомобіля на СТО ПП ОСОБА_6 . Відповідно акту виконаних робіт №0000310 від 10.05.2023 року, Позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт автомобіля 106161,00 гривень без урахування ПДВ, що підтверджується товарним чеком №000013 від 01.06.2023 року./а.с.24-27/.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо розміру страхового відшкодування, що стало причиною позивача звернутись до суду з даним позовом.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі та особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

На підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик відповідно до встановлених лімітів відповідальності відшкодовує оцінену ним шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та франшизи.

Матеріали справи містять два висновки експерта, зокрема висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 21.04.2023 №329.23ЕД, який надав відповідач та висновок експерта 7 червня 2023 року №09/2 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля КІА Сеrato, д.н.з. НОМЕР_1 , наданий позивачем.

Обидва висновки експертів відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки в них вказано про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, при вирішенні спору по суті судом береться до уваги Висновок експерта від 7 червня 2023 року №09/2, який надав позивач, оскільки вказаним експертом при проведення експертних досліджень безпосередньо проводився огляд автомобіля КІА Сеrato, д.н.з. НОМЕР_1 , в той час, як висновок експерта від 21.04.2023 №329.23ЕД був виконаний без огляду автомобіля, на підставі наданих замовником матеріалів, а саме:

- копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля;

- фото пошкодженого автомобіля КІА Сеrato, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- заяви ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 20.04.2023 року;

- вихідні дані для розрахунку;

- матеріали страхової справи.

Отже, визначаючи розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля КІА Сеrato, д.н.з. НОМЕР_1 , суд виходить із суми 106 161,00 гривень, яка визначена висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 7 червня 2023 року №09/2 та оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частину матеріальних збитку у сумі 51 409,82 сплатила , суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування у розмірі 51324 грн.87коп. підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем не спростований.

За встановлених обставин позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат,пені та трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю.

Щодо заперечень ПрАТ СК «ПЗУ Україна» несплати вартості ПДВ під час відновлювального ремонту .

Питання виплати суми матеріального збитку із ПДВ чи без такого неодноразово були предметом судового розгляду: Постанови КЦС ВС від 28.02.2018, справа №757/22706/15-ц від 03.07.2019, справа №398/1808/15-ц, від21.08.2019, справа №200/6084/14-ц, від 13.11.2019, справа №212/2534/16-ц, від 11.12.2019, справа №206/5271/14-ц, від 22.07.2020, справа №583/3159/18, від 22.12.2020, справа №565/1210/19, від 21.04.2021, справа №757/37909/17.

Висновки КЦС ВС суду з цього питання однакові : у випадку виплати потерпілій особі страхового відшкодування у вигляді майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, на особистий рахунок, а не на рахунок авторизованого сервісного центру, який є платником податку та який мав би здійснити відновлювальний ремонт автомобіля, із загальної суми цього страхового відшкодування віднімається сума ПДВ. У разі якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Судом встановлено, що розмір матеріального збитку, визначений Висновком експерта від 7 червня 2023 року №09/2, зазначений без урахування ПДВ, доказом того, що проведений позивачем ремонт на суму 106 161,00 грн. без врахування ПДВ було долучено Акт наданих послуг № 0000310 від 10.05.2023 року та товарний чек від 1.06.2023 року./а.с.24-27/.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням експерта, позивачем надано висновок судового експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 09/2 від 7 червня 2023 та квитанцію за проведення вказаної експертизи, згідної якої позивачем було сплачено 2000,00 коп./а.с.32/.

Суд вважає, що сплачені позивачем кошти в сумі 2000,00 гривень за проведення експертизи підлягають стягненню із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача, враховуючи те, що при вирішені спору судом береться до уваги висновок судового експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 09/2 від 7 червня 2023 .

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування франшизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до п.12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 р. у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі №ЕР.208071139 від 10.02.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальності, в розмірі 2600,00 грн., не відшкодований страхувальником добровільно, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн., є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: договір про надання правової допомоги № 2/ц-1166 від 23.05.2023 року; ордер серії АР№1125969, квитанція до прибуткового касового ордера від 23.05.2023 року на суму 6000,00.

Таким чином, представником позивача підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача ПрАТ СК "ПЗУ Україна".За таких обставин на користь позивача слід стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Крім того, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, враховуючи той факт, що судом позовні вимоги позивача задоволені повністю.

Керуючись ст. ст. 23, 526, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 76-82, 135, 137, 139, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ):

- НОМЕР_4 , 87 грн. на відшкодування шкоди , пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

- 2000,00грн. на відшкодування витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи.

- 6000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) штрафні санкції у вигляді 3% річних - 734,00 гривень, пеня -10 976,30 грн., інфляційні втрати -336,23 грн, разом становить -12046,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 2600,00 грн. франшизи.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи в ), ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 6.11.2023 року.

Суддя Н.В.Фісун