Справа № 195/1529/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

26.10.2023 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області під головуванням судді Омеко М.В., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Томаківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересгі 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначино, що 23 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 і відповідачем, ОСОБА_2 , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 47.

Від шлюбу маємо дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Позивач вказує на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Протягом сумісного життя дедалі частіше між ними виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім`ї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам.

В зв`язку з цим 04 вересня 2023 року позивач подала до Томаківського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву про розірвання шлюбу.

В період перебування у шлюбі, за спільні заощадження, ними було куплено квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому шлюбного договору або домовленості щодо нерухомого та рухомого майна придбаного ними, сторонами, під час перебування в шлюбі, визначення обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у шлюбі, а також правовий режим майна, обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у випадку розірвання шлюбу між ними не укладалося.

Проте,як вказує позивач в добровільному порядку відповідач відмовляється зареєструвати за позивачем його право на частку в зазначеному житловому будинку.

У зв?язку з чим позивач змушена зварнутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився,причини своєї неявки суду не повідомив. відзив на позовну заяву не надав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

В період шлюбу, ними було куплено квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири від 06 жовтня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Томаківської нотаріальної контори Рудим М.Є., зареєстрований в реєстрі за № 1761, де покупцем зазначено чоловіка ОСОБА_2 , та зазначено, що покупець купує квартиру за згодою дружини ОСОБА_1 , засвідченою нотаріально Томаківською нотаріальною конторою 06 жовтня 2011 року за № 1760.

Згідно до статтей 60-70 СК України, чинного на час купівлі спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Як вбачається із: Договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2011 року; інформаційної довідки наданої КП «Нікопольське БТІ» ДОР» за вих. № 192 від 05.09.2023 року; інформаційної довідки: 347040199 від 19.09.2023 року, розділу «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно», реєстраційний номер майна: 27712890, загальна площа квартири становить 58,4 кв.м., житлова площа становить 41,4 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 72 410,00 грн.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1 073.60 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційної до розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 1 073.60 грн., понесені позивачем та підтверджені наданою нею квитанцією про сплату судового забору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 317, 319, 358, 368, 372, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 206, 247, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., реєстраційний номер майна: 27712890, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності по 1/2 частці за кожним на квартиру, загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., реєстраційний номер майна: 27712890, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Омеко