Справа № 683/1104/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Свідерської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 683/1104/23, 2/683/521/2023 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У квітні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором №/719800 від 18 серпня 2021 року в сумі 23685 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 17685 грн. заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 775103291 від 21 жовтня 2022 року в сумі 32027,58 грн., з яких: 14899,35 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 17128,23 грн. заборгованості за відсотками; за кредитним договором № від 11 вересня 2021 року в сумі 86647 грн. 50 коп., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 77647 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками, а всього 142 360,08 грн.

В обґрунтування позову вказувало, що 18 серпня 2021 року між відповідачем та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА» ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» було укладено кредитний договір №/719800, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору.

Відповідно до витягу Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу №19043022-Є, укладеного між ТОВ КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та «ФК «ЄАПБ» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №/719800.

Крім того, 14 серпня 2021 року між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №775103291.

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 у відповідності до умов якого до ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 775103291.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» ТОВ укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Також, 11 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено договір позики №, шляхом підписання акцепту оферти укладення договору надання позики, зокрема на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заяви-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Відповідно до витягу Реєстру боржників до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до останнього за плату перейшло право вимоги до відповідача.

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання по кредитних договорах не виконує, тому представник позивача просить стягнути з нього вказану заборгованість та судові витрати у справі.

Відповідач ОСОБА_1 в письмових поясненнях просив відмовити у задоволені позову про стягнення заборгованості, у зв`язку із відсутністю підстав. Уважав, що відповідачем не доведено його обов`язку щодо повернення коштів саме позивачу, оскільки він зазначених договорів не укладав, відсутні докази факту отримання ним коштів та наявної заборгованості, зокрема первинні бухгалтерські документи, а також переходу до позивача права вимоги до нього.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» подав відповідь на відзив, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 також подав письмову заяву, у якій просять розгляд справи проводити у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2021 року між відповідачем та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА» ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» було укладено кредитний договір №/719800, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору. ( а.с.9-10).

Відповідно до п.1.1-1.4 кредитного договору кредит надано в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожний день користування ним строком на 25 днів, тобто до 11 вересня 2021 року.

Пунктом 4.3 сторони передбачили, що якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або додатку до нього, проценти продовжують напрасовуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста днів), починаючи з першого дня прострочення).

Згідно інформаційної довідки технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн» від 27 червня 2023 року 18 серпня 2021 року на номер карти відповідача НОМЕР_1 перераховано 6 000 грн. (а.с.91)

19 квітня 2022 року між ТОВ КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ«ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19043022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб (боржників), включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових платежів та інших зобов`язань.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19043022-Є від 19 квітня 2022 року та витягу з Реєстру боржників до цього договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 685грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 17685 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.16, 17)

Крім того, 11 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено договір позики № шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ТОВ «ІНФІНАНС» на укладення договору позики, зокрема на умовах фінансового кредиту, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав у кредит 9000 грн. на строк 30 днів під відсоткову ставку 1,75 відсотків (за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації) та 3,5 відсотків за день користування кредитом, яка застосовується за умов неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності (а.с.40-41).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту сторони погодили орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) в сумі 13729 грн. ( а.с. 43)

Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що також підтверджується довідкою ТОВ «Інфінанс» про ідентифікацію. (а.с.45)

Відповідно до квитанції про сплату №107952085 від 11 вересня 2021 року ТОВ «Інфінанс» перерахувало відповідачу 9000 грн. на його карту № НОМЕР_2 (а.с.46)

Указаний номер карти відповідає номеру карти, зазначеному відповідачем у заяві-анкеті на отримання кредиту № 38811619. (а.с.44)

Відповідно до витягу Реєстру боржників до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» до останнього за плату перейшло право вимоги до відповідача за указаним договором.

24 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Інфінанс» було укладено договір факторингу № 24/11-22/2 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ІНФІНАНС» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб (боржників), включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових платежів та інших зобов`язань. (а.с.47-48)

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року та витягу з Реєстру боржників до цього ж договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 86647 грн. 50 коп., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 77647 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками. (а.с.49,50)

Згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Свої зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів №/719800 від 18 серпня 2021 року та № від 11 вересня 2021 року відповідач належним чином не виконав, оскільки не повернув отриманої у Банку суми у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вказані договори він не укладав, коштів у кредит він не отримував, та позивачем не доведено отримання ним права вимоги до нього від первісних кредиторів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на наведених вище нормах Закону та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, зокрема, копією договору №/719800 від 18 серпня 2021 року, інформаційною довідкою технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн» від 27 червня 2023 року, Договором факторингу №19043022-Є, актом прийому-передачі та витягом з реєстру прав вимоги до вказаного договору від 19 квітня 2022 року, заявкою-анкетою на отримання кредиту №3811619, пропозицією укласти договір надання позики та акцепт оферти договору кредиту № від 11 вересня 2021 року, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію, квитанцією №107952085 від 11 вересня 2021 року, Договором факторингу №24/11-22/2, актом прийому-передачі та витягом з реєстру прав вимоги до вказаного договору від 24 листопада 2022 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаними кредитними договорами.

Разом з тим, розмір заборгованості в частині нарахованих позивачем відсотків не відповідає умовам договору.

Так, позивач просив стягнути з відповідача за договором №/719800 від 18 серпня 2021 року заборгованість в сумі 23685 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17685 грн. сума заборгованості за відсотками.

Як убачається зі змісту вказаного договору, відповідач отримав в кредит 6000 грн. під 2,5 відсотків на добу строком на 25 днів.

Пунктом 4.3 сторони передбачили, що якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або додатку до нього, проценти продовжують напрасовуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста днів), починаючи з першого дня прострочення).

Таким чином, відсотки за користування кредитом строком на 125 днів складають 17250 грн.

Крім того, у своєму клопотанні про приєднання доказів (а.с.88) позивач визнав оплату відповідачем 11 вересня 2021 року заборгованості в сумі 3750 грн.

Отже з відповідача на користь позивача за договором №/719800 від 18 серпня 2021 року, з урахуванням сплачених останнім коштів, підлягає стягненню заборгованість в сумі 19500 грн., з яких 6000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 13500 грн. заборгованості за відсотками.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості в сумі 77647, 50 грн., яка утворилась станом на 28 лютого 2022 року за договором позики від № від 11 вересня 2021 року, позивач надав відповідний розрахунок заборгованості, який свідчить про те, остання включає період з 11 жовтня 2021 року до 24 листопада 2022 року, який виходить за межі строку кредитування, визначеного договором.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Як убачається зі змісту вказаного договору, строк надання кредиту в сумі 9000 грн. складає 30 днів та його надано під відсоткову ставку 1,75 відсотків (за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації) та 3,5 відсотків за день користування кредитом, яка застосовується за умов неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності.

Тому ураховуючи, що відповідач не виконував умови договору належним чином, його заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 9450 грн. (9000:100х3,5х30), а загальна заборгованість відповідно 18450 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково: за договором №/719800 від 18 серпня 2021 року в сумі 19500 грн., з яких 6000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 13500 грн. заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № від 11 вересня 2021 року в розмірі 18450 грн. з яких 9000 заборгованості за основною сумою боргу, 9450 грн. заборгованості за відсотками, а всього 37950 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, укладеним 14 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №775103291, в сумі в сумі 32027,58 грн., з яких: 14899,35 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 17128,23 грн. заборгованості за відсотками

В обґрунтування зазначених вимог вказував, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 у відповідності до умов якого до ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 775103291.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» передало за плату ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги за вказаним договором до ОСОБА_1 .

Як убачається зі змісту договору факторингу, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» від 28 листопада 2018 року, відступило ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а останнє зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Отже, положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, з огляду на частину першу статті 1077 ЦК України та частину п`яту статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Зазначені висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №295/4526/14, провадження №61-11058св22.

Отже, аналізуючи вищезазначені норми, вбачається, що на момент укладення договору факторингу первинний кредитний договір, право вимоги за яким відступається, вже має бути укладений між первинним кредитором та боржником.

Для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить.

Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічна позиція міститься в постанові ВС від 17.01.2020 року № 916/2286/16.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.12, ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що договір кредиту №775103291 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Нікітішиним 14 серпня 2021 року. Договір факторингу №28/1118-01 на підставі якого ТОВ «Таліон плюс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за цим договором кредиту, був укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28 листопада 2018 року, тобто за два роки до укладення договору кредиту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Таліон плюс» не могло набути права вимоги за договором кредиту 14 серпня 2021 року на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, оскільки на момент укладення договору факторингу будь-яких зобов`язальних відносин між первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 не існувало.

Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №775103291, в тому числі підтвердження повної оплати за договором факторингу від 28 листопада 2018 року, а також реєстру прав вимоги, позивач суду не надав.

Оскільки ТОВ «Таліон плюс» не набуло права вимоги за договором кредиту №775103291 від 14 серпня 2021 року, тому у нього не було права на відступлення права вимоги за цим договором для ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року.

З огляду на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло права вимоги за вказаним договором кредиту, у якому боржником є ОСОБА_1 , у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості по вказаному кредитному договору на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволенню не підлягають.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог.

Позов заявлено з ціною 142 360,08 грн., а задоволено на суму 37950 грн., тобто на 26,7 % (37950 х 100 : 142 360,08).

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 716,63 грн. судового збору (2684х 26,7%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №/719800 від 18 серпня 2021 року в сумі 19500 грн., з яких 6000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 13500 грн. заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № від 11 вересня 2021 року в розмірі 18450 грн. з яких 9000 заборгованості за основною сумою боргу, 9450 грн. заборгованості за відсотками, а всього 37950 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 716 грн. 63 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 02 листопада 2023 року.

Суддя: