КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 357/8860/18 Головуючий у 1 інстанції: Дубановська І.Д.

Провадження №22-ц/824/619/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

22 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Тетері Світлани Ігорівни - представника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року в справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ПОСП «Сидори» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Еліта-2010», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07 квітня 2020 року ПОСП «Сидори» просило суд:

- визнати недійсним договір оренди землі № 83 від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» щодо земельної ділянки площею 3,127 га з кадастровим номером :04:002:0034;

- скасувати рішення державного реєстратора КП ВСР «КСР речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер: 40138286 від 15 березня 2018 року 20:02:21;

- припинити право оренди ТОВ «Еліта-2010» на земельну ділянку площею 3,127 га з кадастровим номером :04:002:0034, що виникло на підставі договору оренди землі № 83 від 05 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року позов ПОСП «Сидори» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПОСП «Сидори» подало апеляційну скаргу, якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 01.01.2013 року державній реєстрації підлягає не правочин, що посвідчуєвиникнення права оренди на земельну ділянку, тобто договір оренди землі, а безпосередньосаме речове право - право оренди, яке виникає з цього правочину і не належить правочинів у розумінні ч. 1 ст. 202 ЦК України. До подібного висновку дійшов ВерховнийСуд у постанові від 26.09.2018 року у справі № 910/21911/14.

Зазначає, що поняття «державна реєстрація договору оренди землі» та «державнареєстрація права оренди на земельну ділянку» не слід ототожнювати, оскільки це різні правові інститути, які діяли у різні часові проміжки, про що наголосила Велика ПалатаВерховного Суду під час розгляду справи № 696/1693/15-ц.

Вважає, що суд першої інстанції здійснив неправильне тлумачення умов п. 37Договору оренди землі, не врахував висновки Верховного Суду у справах № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/426/17, згідно з якими відсутність у ДРРПНМ державної реєстрації праваоренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі,укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем.

Крім того, звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку,що у разі скасування державної реєстрації права оренди особи на земельну ділянку в такої особи відсутнє право її оренди, що суперечить нормам ст. ст. 2, 3 Закону № 1952-ІУ, ст. 11ЦК України, ст. 124 ЗК України.

Нe погоджується з висновком, що чинність наказу Міністерства № 728/5 від15.03.2018 року впливає на задоволення позовних вимог ПОСП «СИДОРИ», адже тоді суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження у цій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/3844/20, умежах якої оскаржується вказаний наказ.

Вважає помилковим висновок, що сплив встановленого законом строку дляпроведення державним реєстратором реєстраційних дій під час державної реєстрації права оренди ТОВ «Еліта-2010» на земельну ділянку не впливає на законність оскаржуваного рішення.

25 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвокатаКосяка В.М. - представника ТОВ «Еліта-2010», в якому він просивзалишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня2021 року без змін, а апеляційну скаргу ПОСП «СИДОРИ» залишити без задоволення.

28 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни - представника ОСОБА_1 , в якомувона просила залишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від12 березня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу ПОСП «СИДОРИ» залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року провадження у справі № 357/8860/18 за позовом ПОСП «Сидори» до ОСОБА_1 , ТОВ «Еліта-2010», державного реєстратора КП ВСР «КСР речових прав» Мироненко Ю. Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/8277/19.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційної інстанції, 30 листопада 2022 року адвокат Марценюк Л.А. - представник ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного суду від 01 березня 2023 року касаційну скаргу адвоката Марценюк Л.А. - представника ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні 22 серпня 2023 року адвокат Кравець О.І. - представник ПОСП «СИДОРИ» підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Адвокат Марценюк Л.А. - представник ОСОБА_1 та адвокат Косяк В.М. - представник ТОВ «Еліта-2010» заперечували проти апеляційної скарги ПОСП «СИДОРИ», просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності, серії САМ № 037364, індексний номер: 24155298, від 11 липня 2014 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0034 для ведення сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 11).

12 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» уклали Договір оренди землі № б/н (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки, «орендодавець ОСОБА_1 з одного боку, передає, а орендар ПОСП «Сидори» в особі директора Устименка В.С., який діє на підставі Статуту, з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0034, що знаходиться в межах землекористування Сидорівської сільської ради, загальною площею 3,127 га, у тому числі рілля 3,127 га (т. 1 а.с. 10).

12 грудня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17938566 та внесено запис про інше речове право № 8046954 від 09 грудня 2014 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ПОСП «Сидори», що виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 12 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 12).

Згідно із Відомості на виплату готівки по земельному паю згідно договорів оренди з ПОСП «Сидори» серпень 2017 рік, ОСОБА_1 отримала 660 грн. (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до Відомості на видачу коштів пайовикам 2017 року ПОСП «Сидори», ОСОБА_1 отримала 745 грн., 291 грн., 1 185 грн. та 3 160 грн. (т. 1 а.с. 18-22).

05 березня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» уклали Договір оренди земельної ділянки № 83 (т. 2 а.с. 12-13).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 131599893 від 20 липня 2018 року, за рішенням Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України індексний номер: 40128149, запис про інше речове право № 8046954 від 09 грудня 2014 року скасований 15 березня 2018 року (т. 1 а.с. 23-24).

Вказаний наказ у встановленому законом порядку не скасований та є чинним.

Враховуючи те, що реєстрація 09 грудня 2014 року договору оренди землі, який був укладений між ОСОБА_1 та ПОСП «СИДОРИ», яка в зв`язку з її незаконністю була скасована, можна дійти висновку, що така реєстрація не створює юридичних наслідків та не свідчить, що зареєстрований з порушенням закону договір оренди набув чинності, у відповідності до вимог ст. 125 ЗК України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття ПОСП «СИДОРИ» права оренди на спірну земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ «Еліта-2010» на підставі договору оренди, після скасування реєстрації права оренди ПОСП «СИДОРИ», не порушує прав останнього, оскільки такі права відсутні, адже право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі 3 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПОСП «Сидори», не набуло права оренди за Договором оренди землі № б/н від 12 вересня 2014 року, у зв`язку із скасуванням запису про інше речове право № 8046954 від 09 грудня 2014 року, а згідно із п. 37 Договору оренди землі № б/н від 12 вересня 2014 року, він так і не набрав чинності.

Судом встановлено, що 15 березня 2018 року державним реєстратором комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40138286 та внесено запис про інше речове право № 25262243 від 05 березня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ «Еліта-2010», що виникло згідно з Договором оренди земельної ділянки № 83 від 05 березня 2018 року (т. 1 а.с. 23-24).

Згідно із п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки № 83 від 05 березня 2018 року, «договір укладено на 10 (десять) років…».

Відповідно до п. 14.1 Договору оренди земельної ділянки № 83 від 05 березня 2018 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Таким чином, Договір оренди земельної ділянки № 83 від 05 березня 2018 року набрав чинності - 15 березня 2018 року.

Суд зазначив, що, станом на 15 березня 2018 року, права оренди на належну ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, що знаходиться в межах Сидорівської сільської ради, загальною площею 3,127 га, у ПОСП «Сидори» не було.

Таким чином, будь-яких порушень Закону, при укладенні Договору оренди земельної ділянки № 83 від 05 березня 2018 року, судом не встановлено, оскільки на момент ухвалення рішення державного реєстратора КП ВСР «КСР речових прав» Мироненко Ю.Ю., в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, запис про право оренди ПОСП «Сидори» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, що знаходиться в межах Сидорівської сільської ради, загальною площею 3,127 га був скасований, в зв`язку з чим у державного реєстратора ВСР «КСР речових прав» Мироненко Ю. Ю. були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права оренди землі ТОВ «Еліта-2010» за договором оренди землі № 83 від 05 березня 2018 року.

Вказані висновки узгоджуються також і з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 01 квітня 2020 року у справі № 357/8110/18 (провадження № 61-15401св19), від 30 липня 2020 року у справі № 357/7734/18 (провадження № 61-19170св19), від 08 квітня 2021 року у справі № 357/7886/18 (провадження № 61-14414св20), від 12 квітня 2021 року у справі № 357/8107/18 (провадження № 61-14415св20), від 11 травня 2021 року у справі № 357/7999/18 (провадження № 61-10444св20), від 11 листопада 2021 року у справі № 357/7884/18 (провадження № 61-14418св20), правовідносини у яких є аналогічними зі справою, яка переглядається.

Вказана судова практика є незмінною, що спростовує відповідні доводи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до того, що договір оренди, укладений між позивачем і відповідачем 12 вересня 2013 року, набрав чинності з моменту його підписання сторонами, а скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди не впливає на дійсність такого правочину, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки такі доводи були належним чином перевірені судом першої інстанції та спростовані під час розгляду справи з урахуванням установлених обставин та норм матеріального права, які судом були правильно застосовані до спірних правовідносин, урахувавши при цьому відповідні висновки Верховного Суду в подібних спорах.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність його постановлення.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення районним судом при вирішенні позовних вимог норм матеріального права відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України «Про оренду землі», згідно з якою орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст. 124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно з ч. 4 ст. 3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що 15 березня 2018 року Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України, ухвалено рішення індексний номер: 40128149 про скасування запису про інше речове право за № 8046954 від 09 грудня 2014 року.

Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку, та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову в частині визнання правочину недійсним, оскільки укладення договору і реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку на підставі договору за відповідачами ТОВ «Еліта-2010» після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, зокрема, про те, що скасування рішення державного реєстратора не призводить до припинення права оренди, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.

Одночасно апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги позивача про те, що районний суд помилково ототожнив поняття «державної реєстрації договору» із поняттям «державної реєстрації права оренди», оскільки у даних правовідносинах відбулося скасування державної реєстрації права оренди, а тому, незважаючи на наявність підписаного договору оренди, таке право не вважається набутим за відсутності його державної реєстрації, що прямо убачається із вищенаведених норм законодавства у сфері оренди землі.

Окрім того, у даних правовідносинах відповідно до змісту п. 37 договору оренди землі від 12 вересня 2014 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.

Безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на неврахування судом висновків, які були викладені у постановах: Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 910/21911/14, Великої Палати Верховного суду від 23 червня 2023 року у справі № 696/1693/15-ц, Верховного Суду у справах № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/426/17, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З урахуванням викладенного колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, а тому її належіть залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Тетері Світлани Ігорівни - представника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний текст виготовлено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник