Номер провадження: 22-ц/813/4544/23
Справа № 947/3900/22
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Адамець Оксана Іванівна, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

До Київського районного суду м. Одеси звернулась Одеська міська рада із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Адамець Оксани Іванівни, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав від 25.04.2018 року № 40808243, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку нежитлової будівлі загальної площі 34,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію прав від 25.04.2018 року № 40815560, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку нежитлової будівлі загальної площі 34,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамчук О.І. та зареєстрований в реєстрі за №487; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамчук О.І. та зареєстрований в реєстрі за №492; скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними наслідками (СС1), зареєстроване Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 26.10.2020 року №ОД 46 на реконструкцію нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, з улаштуванням вітрини консольного типу для розміщення офісу магазину за адресою: АДРЕСА_1 ; звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 74/ АДРЕСА_3 , шляхом приведення її до первісного стану.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову Одеської міської ради.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про закриття провадження в справі з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ПП ОСОБА_3 з метою ведення підприємницької діяльності було отримано погодження від Київської районної адміністрації ОМР за №2038/д від 20.11.1997 року, згідно із якого не заперечується проти встановлення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 (т. 3, а.с. 22).

Розпорядженням виконавчого комітету ОМР від 05.03.1998 року №279 (т.3, а.с. 23) було затверджено перелік тимчасових об`єктів торгівлі, у тому числі і спірний об`єкт .

Головним управлінням архітектури і містобудування 27.10.1998 року видано висновок №1004/98 щодо можливості розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_2 (т.3, а.с. 32) та 05.11.1998 року наданий дозвіл №150 на виконання будівельних робіт (т.3, а.с. 33).

Можливість функціонування даного павільйону було узгоджено із пожежною службою, санепідемстанцією, установами електро- та водо-постачання.

25 листопада 2003 року та 24 лютого 2005 року ОСОБА_3 , закінчивши будівельні роботи, звернулась до голови Одеської міської ради із заявою про відведення в оренду земельної ділянки на якої розташований торгівельний павільйон (т.3, а.с. 76, 87).

Згідно листа Одеського міського управління земельних ресурсів від 24.03.2005 №02-07/к-34-347-08 (т.3, а.с. 89) на розгляді управління знаходилось звернення ОСОБА_3 щодо виділу земельної ділянки.

18 січня 2007 року листом №01/28-08 Одеське міське управління земельних ресурсів зверталось до Управління архітектури та містобудування міськвиконкому ОМР про надання висновку щодо можливості надання в оренду ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2005 року у справі №2-4507/2005 ОСОБА_3 набула право власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5кв.м.

Рішення зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 04.08.2005 року.

Згідно із договору дарування від 03.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та зареєстрованого у реєстрі речових прав №967 ОСОБА_3 подарувала торгівельний павільйон, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (т.2, а.с. 169).

У відповідності до договорів купівлі-продажу від 25.04.2018, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамчук О.І. та зареєстрованих в реєстрі за №487 та за №492 (т.2 а.с. 182, 184) ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв.м.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин (частина п`ята статті 26 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особипідприємці (далі ФОП), фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №916/1261/18 викладено такі правові висновки.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору, зокрема є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, якою передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №686/19389/17 сформульовано правовий висновок про те, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Згідно з пунктом 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 929 (далі Ліцензійні умови), дія цих Ліцензійних умов поширюється на всіх суб`єктів господарювання, зокрема на зареєстрованих в установленому законодавством порядку юридичних осіб незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, ФОП, які провадять господарську діяльність з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів).

У пункті 3 Ліцензійних умов міститься перелік термінів, що вживаються у цих умовах, які мають, зокрема таке значення: аптека заклад охорони здоров`я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій лікарськими засобами; аптечний пункт структурний підрозділ аптеки, який створюється у лікувально-профілактичних закладах та функціонує разом з аптекою відповідно до цих Ліцензійних умов, основним завданням якого є забезпечення населення лікарськими засобами шляхом здійснення роздрібної торгівлі; роздрібна торгівля лікарськими засобами діяльність з придбання, зберігання та продажу готових ліків, виготовлених (вироблених) в умовах аптеки, через аптеку та її структурні підрозділи безпосередньо громадянам для особистого споживання, закладам охорони здоров`я (крім аптечних закладів), а також підприємствам, установам та організаціям без права їх подальшого перепродажу.

Згідно з інформацією, яка міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result), ОСОБА_2 з 03 червня 2002 року зареєстрована як ФОП, видами економічної діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, діяльність у сфері охорони здоров`я, дослідження коньюктури ринку та виявлення громадської думки. Відомості про припинення нею підприємницької діяльності відсутні.

Як зазначалось відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву, спірне нежитлове приміщення протягом усього часу всіма власниками використовувалось і використовується наразі у їх господарській діяльності (т. 3, а.с. 146-150).

Крім того матеріали справи містять документи, що підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості є продовольчим магазином /торгівельного павільйону (т. 3, а.с. 22-76). Додатково апеляційний суд звертає увагу, що до Управління архітектури та містобудування міськвиконкому подавався запит щодо висновку про можливість надання у оренду земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , для експлуатації та обслуговування торговельного павільйону (т.3, а.с. 90).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що спір в цій справі, який виник за участю суб`єкта господарювання з метою здійснення підприємницької діяльності у спірному нежитловому приміщенні, належить до спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 березня 2021 року у справі № 607/8542/16-ц, від 17 березня 2021 року у справі № 263/15489/16-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 266/1/17, від 02 червня 2021 року у справі № 520/1677/18. Крім того аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №522/10706/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. За ч. 2 вказаної статті порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. Відповідно до ч. 4 цієї статті у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Адамець Оксана Іванівна, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки підлягають розгляду за правилами іншої юрисдикції - в порядку господарського судочинства, апеляційний суд на підставі ст. 377 ЦПК України скасовує рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року, закриває провадження в справі та роз`яснює позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Повний текст судового рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 30 по 31 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 листопада 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Адамець Оксана Іванівна, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Повідомити Одеську міську раду про те, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити Одеській міській раді про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 листопада 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк