Номер провадження 2-з/756/201/23
У Х В А Л А

02 листопада 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У процесі розгляду справи позивачі через свого представника надали суду заяву про забезпечення позову, в якій просять в порядку ст. 149, 150 ЦПК України вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання Договору дарування від 24.01.2008 недійсним.

У судовому засіданні представник заявника заяву про забезпечення позову підтримала та просила її задовольнити.

Відповідачі та їхній представник у судовому засіданні заперечували проти забезпечення позову, оскільки вважають його безпідставним.

Заслухавши пояснення представників сторін та відповідачів, дослідивши матеріали справи та матеріали поданої заяви, суд уважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити у зв`язку з наступним.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17, Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На даний час між сторонами виник спір щодо дійсності Договору дарування від 24.01.2008 на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 .

Заявниками не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно забезпечити позов. Зокрема, не надано доказів наміру відповідачів відчужити спірне майно. Судом убачається, що доводи заявників в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на їхніх припущеннях.

У зв`язку з вищенаведеним, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 03 листопада 2023 року.

Суддя І.В. Белоконна