ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7291/23 Справа № 205/8417/22 Суддя у 1-й інстанції - Федотова В.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів за минулий час

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 19.11.2005 року по 27.06.2013 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. 05.09.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Після розірвання шлюбу відповідач допомагав матеріально утримувати дитину, однак з липня 2021 року матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча він є працездатним, інших дітей на утриманні не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти на дитину, однак всі прохання залишались без задоволення. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб вбачається, що підприємство, де працює відповідач, з 2018 року надсилало позивачу аліменти за бажанням відповідача із його заробітку, однак такі виплати припинилися у вересні 2021 року.

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просити стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення із позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти за минулий час на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше рекомендованого розміру аліментів, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 01.09.2021 року по 08.12.2022 року (а.с.1-2,65-68).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24 травня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів за минулий час задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.76-80, 89).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.94-102).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 19.11.2005 року по 27.06.2013 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 року було розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

05.09.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб (а.с. 9).

Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 7-8).

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 09.11.2022 року, ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 2018 року надсилало позивачу аліменти за бажанням відповідача із його заробітку, однак такі виплати припинилися у вересні 2021 року (а.с. 10-13). З вересня 2021 року по червень 2022 року такі виплати здійснювало селянське (фермерське) господарство «Іванівське».

Відповідно до довідки № 2 від 05.01.2023 року, яка була видана ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» за місцем роботи відповідача, з його заробітної плати за його заявою за період з лютого 2021 року по грудень 2022 року включно утримувались аліментів на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% (а.с. 33).

У відповіді арбітражного керуючого Курбанова Н.В., ліквідатора ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» № 02-04/10 від 09.03.2023 року зазначено, що ОСОБА_2 25.01.2021 року було звільнено з посади електрослюсар підземний у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на підставі наказу № 10к від 18.01.2021 року (а.с. 56).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції виходив із того, що неповнолітня дитина сторін, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, враховуючи те, що відповідач має забезпечити дитині не тільки мінімальний, а й достойний рівень життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд 1 інстанції виходив із їх недоведеності та безпідставності.

Рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині колегією суддів не ревізується.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати сина, а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач самостійно перераховує кошти на особову картку сина, можуть слугувати лише підставою для відмови у стягненні аліментів за минулий час, що було і зроблено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що дитина довгий час проживала з бабусею, не впливає на рішення суду на сьогоднішній день, так як матеріалами справи підтверджено, що дитина проживає з матір`ю.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: