17.10.2023 Справа № 469/139/21
2/469/116/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2023 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
представника позивача ОСОБА_2 (довіреність від 14 січня 2021 року № 014-0100008)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості одержання права на спадкування,
в с т а н о в и в :
Позивач 19 лютого 2021 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який у подальшому надала у новій редакції, у якому просила встановити, що вона проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01 лютого 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_5 ); визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 ; змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_5 .
Позивач посилалась на те, що вона та ОСОБА_5 проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу однією сім`єю як чоловік і жінка у квартирі позивача по АДРЕСА_1 та вели спільне господарство з 01 лютого 2000 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, спільних друзів, взаємні права і обов`язки подружжя, піклувались один про одного протягом двадцяти років; попередні шлюби позивача та ОСОБА_5 розірвані до 2000 року.
У 2019 році ОСОБА_5 захворів та позивач опікувалась ним, забезпечувала проходження ним лікування, надавала іншу допомогу, після його смерті здійснила поховання.
Відповідачі є дітьми спадкодавця від попереднього шлюбу, але тісних родинних відносин з ними померлий не підтримував.
За час проживання однією сім`єю з позивачем ОСОБА_5 відкрив депозитний рахунок в АТ КБ Приватбанк, на який вніс спільні з позивачем кошти та поповнював його щомісяця, маючи на меті ремонт опалення та заміну котла в квартирі, тому позивач вважає, що депозитні вклади є спільним майном її та спадкодавця та вона має право на отримання цих коштів в спадок.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
12 липня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін та свідків.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_3 позивач зазначала, що у неї зі спадкодавцем були спільні інтереси у всіх життєвих питаннях, вона сама вела усі домашні справи, перебувала поряд із ним у лікарні після проведення операції та після виписки з лікарні, постійно супроводжувала його під час лікування на денному стаціонарі та інше. Вважає, що заощаджені кошти на депозитах (під час їх спільного проживання) мають послужити спадкодавцеві, а саме мають бути використані на встановлення пам`ятника, і вона має це зробити сама.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти встановлення факту спільного проживання позивача з її батьком ОСОБА_5 не заперечувала, щодо інших вимог просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву зазначала, що після розірвання шлюбу із її матір`ю, ОСОБА_6 , померлий батько не відмовлявся від спілкування зі своїми дітьми, вона часто зустрічалася із батьком у смт.Березанка, проте не приходила до квартири позивачки. Відповідач стверджує, що вона займалася похованням батька, замовила та оплатила послугу з організації поховання батька в Очаківському бюро проведення поховання. Вважає, що підстави для зміни черговості одержання права на спадкування у позивача відсутні, оскільки позивачем не надано докази наявності юридичних фактів, які необхідні для зміни черговості, а саме: 1 - здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, вітання зі святами тощо); 2 - матеріальне забезпечення спадкодавця; 3 - надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4 - тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5 безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та не повідомив причин и неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.
Суд відповідно до вимог ст.224 ЦПК України постановив розглядати справу без його участі, так як це не перешкоджає розгляду справи по суті.
З досліджених судом доказів вбачається, що позивачка проживала однією сім"єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , з 01 лютого 2000 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Березанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
З довідки Березанської селищної ради Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 лютого 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті спадкодавця разом з ним постійно проживали та були зареєстровані особи без родинного зв`язку ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.10).
Довідкою Березанської селищної ради Миколаївської області підтверджено, що ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що давно знають позивачку, яка проживала разом із померлим ОСОБА_5 як подружжя, вели спільне господарство, піклувалися один за одного, позивач опікувалася хворим ОСОБА_5 до останнього дня його життя.
З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що ОСОБА_1 з 2002 року проживала спільно із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.39).
Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Березанським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, підтверджено, що ОСОБА_1 29 серпня 1997 року розірвано шлюб із ОСОБА_10 , про що зроблено актовий запис № 63 та після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище ОСОБА_11 (а.с.17).
З актового запису про розірвання шлюбу № 77 від 24 вересня 1997 року вбачається, що ОСОБА_5 розірвав шлюб із ОСОБА_6 (а.с.58).
На підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем позивачем надано також фотографії спільного проведення часу зі спадкодавцем у колі друзів та родичів, святкування сімейних подій, які, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає належними та допустимими доказами цього факту
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Спадкування за законом здійснюється відповідно до черговості, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України).
До першої черги відносяться діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України); до другої черги - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України); третя черга - рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України); четверта черга - особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України); п`ята черга - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України).
За правилами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Оскільки факт проживання позивача із померлим спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті спадкодавця 27 листопада 2020 року є доведеним, у зв"язку з викладеним на підставі ст.1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 ..
На підставі ст.1261 ЦК України відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 як його діти.
Наявність спадкового майна вбачається з копії договору про відкриття вкладу від 27 травня 2019 року (а.с.18-19), повідомлення АТ КБ ПриватБанк про наявність відкритих на ім`я померлого ОСОБА_5 вкладів (а.с.98), свідоцтва про права власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.96).
Приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. 03 грудня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 73/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.76-89).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його донька ОСОБА_3 шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса; відповідач ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, спільно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не проживав.
На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК України).
На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.
На підставі ч.2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Отже, належними відповідачами у спорі щодо визнання права на спадкування спадкоємцями наступних черг є спадкоємці попередніх черг, які прийняли спадщину.
Виходячи з викладеного, відповідач ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_12 , а тому не може бути належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 , у зв"язку з чим заявлені до нього вимоги є безпідставними.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.
Такі правові висновки про застосування норм права неодноразово та послідовно висловлювалися Верховним Судом (наприклад, у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18, від 24 травня 2023 року у справі № 361/4064/19).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_13 (а.с.40), ОСОБА_14 (а.с.70), ОСОБА_8 (а.с.71), ОСОБА_15 (а.с.72) як недопустимі докази, оскільки вони одержані з порушенням встановленого ст.ст.90, 230 ЦПК України порядку.
Надані позивачем копії опублікованих у пресі привітань (а.с.110-111) не містять відомостей щодо обставин, які підлягають встановленню у цій справі, а тому є неналежними доказами.
Надані позивачем чеки на придбання товарів у аптеці (а.с.112-119) не містять відомостей про платника, а тому є неналежними доказами.
Суд вважає, що позивачем не доведено існування сукупності юридичних фактів, яка є підставою для зміни черговості одержання нею на спадкування після смерті ОСОБА_5 , зокрема, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду.
Під безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
Надані позивачем медичні документи про проведення обстеження ОСОБА_5 та перебування його на лікуванні у зв"язку із онкологічним захворюванням (а.с.13-16) не містять медичних рекомендацій щодо здійснення догляду за хворим.
Довідка лікаря Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Пігушиної Г.А. щодо перебігу захворювання ОСОБА_5 , потреби у догляді іншої особи з початку хвороби і по день смерті та здійснення такого догляду ОСОБА_1 , яка з цим добре справлялася: супроводження на процедури денного стаціонару, КТ-обстеження у м.Миколаїв, вимірювання артеріального тиску, постійний зв"язок з лікарем (при погіршенні стану хворого), здійснення за необхідності в/м ін"єкцій, переміни пов"язок не є медичним документом, передбаченим відповідним наказом Міністерства охорони здоров"я України, а тому не є допустимим доказом потреби спадкодавця у сторонньому догляді.
Позивачем також надано пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що позивач опікувалась спадкодавцем, возила його до лікарні.
Жоден із зазначених доказів не містить відомостей про перебування спадкодавця у безпорадному стані, а тому зазначене посилання позивача носить характер припущення, у зв"язку з чим не може вважатися встановленим судом фактом.
Крім того позивачем не доведено факт матеріального забезпечення спадкодавця, оскільки будь-яких відомостей про доходи позивача та потребу спадкодавця у матеріальному забезпеченні суду не надано; при цьому, як встановлено судом, спадкодавець мав відкриті у АТ КБ "ПриватБанк" рахунки, тобто мав у своєму розпорядженні вільні кошти.
Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання за позивачкою права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя: