Дата документу 02.11.2023Справа № 554/3427/23
Провадження № 2-з/554/125/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини.

31 жовтня 2023 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій вона просила вжити заходи забезпечення позову до винесення рішення суду та набрання ним законної сили, а саме:

зобов`язати ОСОБА_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначити ОСОБА_1 наступні способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: шляхом необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, з урахуванням режиму дитини; кожні перші та треті вихідні місяця з 19.00 год. п`ятниці до 19.00 год. неділі з правом перебування за місцем проживання матері, відвідування дитячих розважальних закладів та поїздок по Україні .

В обгрунтування заяви вказала, що на час подачі заяви про забезпечення позову рішення по справі, в рамках якого подається заява, не винесено, а відповідач вчиняє дії щодо затягування розгляду справи. Окрім того, відповідач вчиняє дії, які унеможливлюють ефективний захист та поновлення її оспорюваних прав та інтересів, як позивача у справі, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. ОСОБА_1 зазначила, що відповідач у справі чинити перешкоди у її спілкуванні з дитиною, а саме, не дає згоди на їх побачення з донькою, виключив дитину зі школи та повідомив, що донька тепер буде ходити у школу у м. Зіньків. З 23.08.2023 р. відповідач не давав можливості позивачці говорити з дитиною навіть по телефону. Позивач вказує, що за усною домовленістю з відповідачем їхня дитина на літніх канікулах повинна була перебувати у м. Зіньків у бабусі, однак по закінченню канікул дитина не повернулася додому. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач різними способами чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та ні на хвилину не залишає їх на одинці. Позивач вважає, що відповідач незаконно змінив місце проживання та навчання дитини, позбавив її можливості знаходитися поруч з донькою, що свідчить про свідоме позбавлення дитини материнської опіки, що може призвести до погіршення психоемоційних зв`язків між нею та дитиною та до суттєвих складнощів при розгляді справи в суді та виконанні судового рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, зокрема, є визначення місця проживання дитини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до неможливості поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та утруднити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини, проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки у протилежному випадку можливий тривалий розгляд справи може призвести до втрати емоційно-психологічного зв`язку між матір`ю та її донькою, що в свою чергу унеможливить поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду, та утруднити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 наступні способи та порядок участі і вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, з урахуванням режиму дитини; кожні перші та треті вихідні місяця з 19.00 год. п`ятниці до 19.00 год. неділі з правом перебування за місцем проживання матері, відвідування дитячих розважальних закладів та поїздок по Україні до винесення рішення суду у справі № 554/3424/23 та набранням ним законної сили .

Копію ухвали надіслати негайно для виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Суддя Л.І.Савченко