Справа № 602/1296/18
провадження № 2/598/16/2023
РІШЕННЯ

іменем України

"20" жовтня 2023 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Казмірук Н.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача адвоката Кожевнікової О.В., відповідача ОСОБА_2 представника відповідачів адвоката Вальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Збаражі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення відповідачів від права на спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходився їй рідним братом, був інвалідом другої групи по зору, перебував в безпорадному стані, потребував постійного догляду та допомоги. Відповідачі - рідні діти спадкодавця, повністю усунулися від виконання свого обов`язку по догляду за батьком, а тому вона опікувалася ним, його доглядала та допомагала йому, в зв`язку чим просить усунути відповідачів від права на спадкування, після смерті батька.

Під час підготовчого розгляду справи позивач ОСОБА_1 змінивши предмет позову, про що подала заяву, прийняту судом, просить змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання ОСОБА_1 права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в безпорадному стані, не спроможний був забезпечувати свої потреби, потребував стороннього догляду та допомоги, що було викликано тяжкою хворобою. Протягом тривалого періоду часу позивачка постійно здійснювала опіку над ним, забезпечувала його лікування та надавала матеріальну та іншу допомогу, яку він потребував.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. При цьому позивачка, будучи допита в якості свідка, пояснила, що спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 , добудований за її кошти до будинку їх мами, щоб він мав окрему кімнату, кухню, санвузол. Спадкодавець після одруження проживав в зятях, зловживав спиртними напоями, та в 1998 році повернувся проживати до батьківської хати. Продовжував зловживати спиртними напоями, не платив аліменти своїм дітям, став інвалідом по зору, і вона оплачувала його лікування, доглядала за ним, бо він потребував стороннього догляду та перебував у безпорадному стані. Незважаючи на те, що спадкодавець не вкладав кошти в будівництво будинку, не платив за комунальні послуги, вона оформила на нього право власності на будинок, площею 22.6 метрів квадратних з надвірними будівлями хлів і підвал, щоб комунальні послуги були нараховані йому та він, маючи пенсію, оплачував їх. Спадкодавця ОСОБА_4 вона кілька разів лікувала у відділі інтенсивної терапії Лановецької ЦКРЛ, з приводу інтоксикації внаслідок тривалого та надмірного вживання алкоголю. Відповідачі - рідні діти спадкодавця, повністю усунулися від виконання свого обов`язку по догляду за батьком, не опікувалася ним, не доглядали, та не допомагали йому, а тому вона просить змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості на спадкування, посилаючись на те, що для задоволення позову із таких підстав необхідна наявність всіх обставин, зазначених в ч.2 ст.1259 ЦК України. Позивачка та її представник не довели наявність зазначених юридичних фактів в їх сукупності, а саме що протягом тривалого часу позивач опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, та в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, заперечив щодо обставин наведених позивачкою, та будучи допитаний в якості свідка пояснив, що його батько ОСОБА_4 постійно спілкувався з ним як з сином, був інвалідом по зору, випивав, однак не був алкоголіком. В період з 2006 по 2011 роки, він проживав разом із батьком. Спочатку він, та батько жили у різних кімнатах житлового будинку, що належав його бабці по батьковій лінії, а протягом 2013-2014 років батько добудував до одної із кімнат кухню, санвузол і коридор, окремий вхід, після чого вони проживали у його будинку по АДРЕСА_1 . Батько до дня смерті працював, чистив криниці, непогано заробляв, будував сам та за власні кошти, вмів готовити їду і готував її. В безпорадному стані батько ніколи не перебував та стороннього догляду не потребував. Також за життя батько неодноразово говорив, що будинок перепише йому, однак не встиг це зробити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ланівці Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого 31 травня 2018 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.7 т.1).

Батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8-12 т.1).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 , що згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27.10.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого державним реєстратором реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2015 року,належить ОСОБА_4 (а.с.22,23 т.1).

Як вбачається із інформації державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори від 29.11.2018 року №936/02-14, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 заведено спадкову справу №115/2018. Із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися:

син - ОСОБА_2 , який 05 липня 2018 року подав заяву про прийняття спадщини за законом;

син - ОСОБА_3 , який 13 листопада 2018 року подав заяву про прийняття спадщини за законом;

сестра - ОСОБА_1 , яка 28 листопада 2018 року подала заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.20,21 т.1).

Як вбачається із акту депутата Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, складеного 16 листопада 2018 року в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 доглядала, піклувалася, і похоронила за власні кошти свого брата ОСОБА_4 , який перебував у безпорадному стані та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13 т.1).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії ТЕР №0052447 ОСОБА_4 був інвалідом другої групи по зору загального захворювання, однак сторонньої допомоги не потребував. 06.03.2016 року, 23.09.2016 року та 23.04.2017 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу розлади психіки та поведінки на ґрунті вживання алкоголю (а.с.14,74 т.1).

Із інформації управління соціального захисту населення Лановецької РДА від 17.05.2019 року №1428 вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про оформлення її та виплати по догляду, згідно Постанови КМУ від 29.05.2019 року №558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зверталася (а.с.73 т.1).

Як вбачається із акту, складеного 16 листопада 2018 року депутатом Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області Рубець В.І., в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 доглядала, піклувалася, і похоронила за власні кошти свого брата ОСОБА_4 , який перебував у безпорадному стані та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13 т.1).

Із актів обстеження матеріально побутових умов домогосподарства, складеного 17 квітня 2019 року та 22 квітня 2019 року депутатами Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області Чорноокою Р.М. та Рубець В.І. , в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вбачається, що діти ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 хоча з ним не проживала, однак постійно до нього навідувалися та піклувалися ним. ОСОБА_4 не перебував у безпорадному стані, не потребував стороннього догляду і будучи на пенсії працював (а.с.76,77 т.1).

Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаний в судовому засіданні пояснив, що після смерті його дядька ОСОБА_4 виник спір між його мамою ОСОБА_1 та відповідачами, з приводу площі будинку, де жив ОСОБА_4 .. Останній зловживав спиртними напоями, не міг готувати їжу із-за сліпоти, мама возила його в лікарню, пенсію він хоча і отримував, але за комунальні послуги не платив, ремонт в його будинку проводила ОСОБА_1 за власні кошти, зробила йому окремий вхід і оформила на нього право власності на добудовану частину будинку.

Свідок ОСОБА_15 суду дала показання, що ОСОБА_4 був залежний від алкогольних напоїв, кілька разів був в реанімації, в час запоїв був безпорадний та ним опікувалася сестра ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що проводила ремонтні роботи у тій частині будинку, де живе ОСОБА_14 .. В іншій частині будинку жив ОСОБА_4 , якому ОСОБА_17 давала їду, возила його в лікарню. ОСОБА_4 сам пересувався, допомагав їй розтвор робити та інші не важкі роботи в ремонті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як:

- зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України);

- застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України);

- відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України);

- спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України);

- збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України).

Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України)..

За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши докази представлені сторонами суд, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність зазначених судом перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у неї б могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, зокрема факт перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, неможливість останнього здійснювати догляд за собою, а також перебування спадкодавця на її матеріальному забезпеченні.

Також, суд констатує, що ОСОБА_4 помер у віці 55 років, що не відноситься до віку, внаслідок якого особа потребувала стороннього догляду, не могла забезпечити свої потреби та обслуговувати себе самостійно, перебувала у безпорадному стані. Щодо обставин наведених позивачкою стосовно надання матеріальної допомоги нею померлому братові, його поховання, суд не приймає до уваги та оцінює як такі, що підтверджують лише факт родинних стосунків між ними, однак не свідчать про опіку з її боку стосовно нього, з приводу перебування за життя ОСОБА_4 у безпорадному стані.

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту необхідної наявності усіх обставин в їх сукупності, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, а тому суд вважає, що в задоволенні позову про зміну черговості спадкування, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82, 263, 265 Цивільного поцесуального кодексу України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1264, 1267, 1266, 1259 Цивільного кодексу України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 30 жовтня 2023 року.

Суддя Галина ЩЕРБАТА