Провадження № 2-о/202/176/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участі секретаря Разнатовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на дату відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_2 . Спадкоємцем першої черги після смерті матері є Заявник, єдиний спадкоємець за законом. За життя мати ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 05.06.2000 року Державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Згідно цього заповіту ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно після смерті ОСОБА_1 . У визначений законом строк заявник не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що на момент смерті матері самі він проживав разом з нею, мав заповіт та вважав, що прийняв спадщину. Через деякий час заявник вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері і звернувся до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті. 01.06.2023 року заявник отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку з чим, останньому необхідно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на дату відкриття спадщини.

Заявник у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву, у якій просить розглянути дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, завчасно надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили розглянути справу на розсуд суду.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2023 року державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г.. вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надав документів підтверджуючих його спільне проживання разом із спадкодавцем на час його смерті.

Таким чином, метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до п.4.4. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій «Факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили».

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього позивачу необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, то він змушений звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно наданих заявником Актів від 12.06.2023 року вбачається, що померла ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому заяву підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15,16, 1220, 1222, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) разом із спадкодавцем - померлою матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Ісаєва