Провадження №2/523/5086/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на частку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на частку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини.

Так ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловіки позивачки ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21.08.2019 року серія НОМЕР_1 , актовий запис №8756.

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 , а також спільні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як законні спадкоємці першої черги позивачка, ОСОБА_1 , як дружина, діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися з відповідними заявами до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. про прийняття спадщини.

Родинні відносини з померлим підтверджуються наступними документами:

-свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів в місті Одесі 26.10.1996 року серія НОМЕР_2 ;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим відділом РАГС 18.12 1976 року серія НОМЕР_3 ;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим Ленінським відділом РАГС міста Одеси 16.10 1984 року серія НОМЕР_4 .

Про факт прийняття спадщини свідчать витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58060785 від 25.10.2019 року, виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О.

Станом на час надання позову свідоцтва про право на спадщину не видані.

Враховуючи, що позивачка, ОСОБА_1 , як дружина померлого, має право на 1/2 частину зазначеного будинку, як набуту у спільну сумісну власність за час спільного проживання однією сім`єю, питання визнання права на зазначену частку будинку повинно вирішуватися у судовому порядку з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки від 20.12.2005 року перший шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено 17.04.1976 року

15.06.1990 року шлюб, укладений між нами 17.04.1976 року, було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 , видане відділом РАГС Ленінського райвиконкому міста Одеси.

Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу практично одразу вони продовжили мешкати разом як одна родина, вважаючи розірвання шлюбу помилкою.

За цей час, коли вони офіційно перебували розлученими, позивачкою спільно з ОСОБА_4 було побудовано житловий будинок на земельній ділянці площею 202 м2, розташованій по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення від 15.11 1991 року № 281 виконкому Ленінської районної ради народних депутатів міста Одеси було затверджено акт комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Ленінської райради народних депутатів від 28.02.1992 року № 48 було затверджено розрахунок ідеальних часток співвласників, за яким 79/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 було закріплено за чоловіком ОСОБА_4 .

Виданим 17.03.1992 року житловим відділом виконкому Ленінської районної ради депутатів свідоцтвом про право власності за чоловіком ОСОБА_4 було оформлено право власності на 79/100 частин будинку по АДРЕСА_1 , зареєстроване в МБТІ за №23554 стор. 162 кн 229.

В 1992 році було видано домову книгу, згідно якої позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_4 , наші діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проживали у вказаному будинку.

В 1996 році позивачка та чоловік ОСОБА_4 знову оформили подружні відносини офіційно, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів в м.Одесі 26.10.1996 року.

Вже після смерті чоловіка, в 2023 році позивачка від свого імені отримала технічний паспорт на будинок та у порядку, передбаченому Наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» отримала виділ побудованого нами будинку у одиницю.

В порядку, передбаченому пунктом 66 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, що набув чинності з 16.11.2016 року, право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за померлим ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2023 року № 336233705 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Як вбачається з викладених обставин, зазначений будинок було побудовано в період розірвання шлюбу, проте в період спільного мешкання однією родиною.

Тобто, за таких обставин, отримати свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка у нотаріальному порядку, як то передбачено вимогами глави 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України," затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 рок № 296/5, позивачка не має можливості.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В той же час, відповідачі подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, а також справу просили розглянути у їх відсутність.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Так ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловіки позивачки ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21.08.2019 року серія НОМЕР_1 , актовий запис №8756.

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 , а також спільні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як законні спадкоємці першої черги позивачка, ОСОБА_1 , як дружина, діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися з відповідними заявами до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. про прийняття спадщини.

Родинні відносини з померлим підтверджуються наступними документами:

-свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів в місті Одесі 26.10.1996 року серія НОМЕР_2 ;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим відділом РАГС 18.12 1976 року серія НОМЕР_3 ;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим Ленінським відділом РАГС міста Одеси 16.10 1984 року серія НОМЕР_4 .

Про факт прийняття спадщини свідчать витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58060785 від 25.10.2019 року, виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О.

Станом на час надання позову свідоцтва про право на спадщину не видані.

Враховуючи, що позивачка, ОСОБА_1 , як як дружина померлого, має право на 1/2 частину зазначеного будинку, як набуту у спільну сумісну власність за час спільного проживання однією сім`єю, питання визнання права на зазначену частку будинку повинно вирішуватися у судовому порядку з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки від 20.12.2005 року перший шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено 17.04.1976 року

15.06.1990 року шлюб, укладений 17.04.1976 року, було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 , видане відділом РАГС Ленінського райвиконкому міста Одеси.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продовжили мешкати разом як одна родина, зважаючи на те, що розірвання шлюбу було помилкою.

За цей час, коли вони офіційно перебували розлученими, позивачкою спільно з ОСОБА_4 було побудовано житловий будинок на земельній ділянці площею 202 м2, розташованій по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення від 15.11 1991 року № 281 виконкому Ленінської районної ради народних депутатів міста Одеси було затверджено акт комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Ленінської райради народних депутатів від 28.02.1992 року № 48 було затверджено розрахунок ідеальних часток співвласників, за яким 79/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 було закріплено за чоловіком ОСОБА_4 .

Виданим 17.03.1992 року житловим відділом виконкому Ленінської районної ради депутатів свідоцтвом про право власності за чоловіком ОСОБА_4 було оформлено право власності на 79/100 частин будинку по АДРЕСА_1 , зареєстроване в МБТІ за №23554 стор. 162 кн 229.

В 1992 році було видано домову книгу, згідно якої позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_4 , наші діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проживали у вказаному будинку.

В 1996 році позивачка та чоловік ОСОБА_4 знову оформили подружні відносини офіційно, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів в м.Одесі 26.10.1996 року.

Вже після смерті чоловіка, в 2023 році позивачка від свого імені отримала технічний паспорт на будинок та у порядку, передбаченому Наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» отримала виділ побудованого нами будинку у одиницю.

В порядку, передбаченому пунктом 66 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, що набув чинності з 16.11.2016 року, право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за померлим ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2023 року № 336233705 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Як вбачається з викладених обставин, будинок було побудовано в період розірвання шлюбу, проте в період спільного мешкання однією родиною.

Тобто, за таких обставин, отримати свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка у нотаріальному порядку, як то передбачено вимогами глави 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України," затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 рок № 296/5, позивачка не має можливості.

Факт того, що в період з 15.06.1990 року по 26.10.1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет підтверджується наступними доказами:

-рішення виконкому Ленінської районного ради народних депутатів № 281 від 15.11.1991 року, згідно якого зафіксовано, що члени родини ОСОБА_4 у кількості трьох осіб проживали у старому будинку по АДРЕСА_2 , визнаного непридатним за рішенням Ленінської районної ради народних депутатів № 476 від 18.11.1988 року;

-довідка від 01.01.1989 року про місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 ;

-рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 281 від 15.11.1991 року, згідно якого будівництво будинку по АДРЕСА_1 було розпочато саме з метою покращення житлових умов членів родини ОСОБА_5 ;

-будинкова книга, яка свідчить про спільне проживання на час офіційного розірвання шлюбу в побудованому нами будинку по АДРЕСА_1 та реєстрація усіх членів сім`ї у вказаному будинку;

-квитанціями про придбання будівельних матеріалів, датовані 1990-1991 роками на ім`я , ОСОБА_1 та ім`я чоловіка ОСОБА_4 ;

-подальше повторне укладення шлюбу в 1996 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

Отже вищевказані докази свідчать, що будинок 79/100 частин будинку по АДРЕСА_1 , зареєстроване в МБТІ за №23554 стор. 162 кн. 229, на підставі свідоцтва про право власності виданим 17.03.1992 року житловим відділом виконкому Ленінської районної ради депутатів за ОСОБА_4 було побудовано у період спільно проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

Правові підстави ухваленого рішення.

Так, правовідносини щодо набуття майна у спільну сумісну власність виникли за період з 1990 року по 1996 рік.

У вказаний період чинний Кодекс про шлюб та сім`ю України 1969 року прийняття, який не передбачав правових наслідків для чоловіка та жінки, що мешкали однією родиною та не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Натомість згідно статті 17 ЗУ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно статті 64 ЖК України у редакції станом на день виникнення вказаних правовідносин, до членів сім`ї відносили належать дружину наймача, їх дітей і батьків. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Правові позиції з вказаного приводу викладені у постановах Верховного Суду: від 06.04.2020 року в справі №641/7033/18; від 24.01.2020 року в справі № 546/912/16-ц; від 19.03.2020 року в справі № 303/2865/17.

За вказаних умов, передбачається, що наявність притаманних подружжю відносин на протязі певного часу, проживання однією родиною, спільна праця на придбання майна, свідчить про набуття такого майна у спільну сумісну власність.

Як вбачається з вимог статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За вимогами статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За умов, передбачених статтею 370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Тобто, передбачається, рівність часток у праві спільної сумісної власності відповідно до вимог ч.2 ст.370 ЦК України, яка діє на час визначення часток.

Як роз`яснив ВСУ в Постанові Пленуму від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» в п.5 - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно даних технічної інвентаризації станом 15.01.1991р. будинок АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 228,7 кв.м., житловою площею 113,5 кв.м, допоміжною площею 106,3 кв.м.

Згідно технічного паспорту КП «БТІ» Одеської міської Ради від 22.05.2023р. домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 226,5 кв.м., житловою площею 113,5 кв.м, допоміжною площею 113 кв.м. , літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «Л», навісу літ. «М», «Н», огорожі №1/2, І-мостіння, на земельній ділянці площею 277 кв.м..

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, з відповідачів на користь Держави підлягають стягненню судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на частку задовольнити.

2. Визнати, що житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100), що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 226,5 кв.м., житловою площею 113,5 кв.м, допоміжною площею 113 кв.м.. та надвірних споруд: літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «Л», навісу літ. «М», «Н», огорожі №1/2, І-мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 277 кв.м..

є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100), що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 226,5 кв.м., житловою площею 113,5 кв.м, допоміжною площею 113 кв.м., та надвірних споруд: літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «Л», навісу літ. «М», «Н», огорожі №1/2, І-мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 277 кв.м..

4. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 875 гривень 32 копійки.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 875 гривень 32 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2023