ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 752/5869/22

провадження № 61-9727 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Карапетян Армен Рафікович,

відповідач- акціонерне товариство «Сенс Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва у складі судді Мазура Ю. Ю. від 28 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О.,

Мельника Я. С., Гуля В. В. від 25 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шигімагін О. В., звернувся до суду із позовом доакціонерного товариства(далі - АТ, Банк) «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», в якому просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2 347,77 Євро, які є грошовим вкладом спадкодавця, та пеню за прострочення строку надання послуги в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення у сумі 12 114,49 Євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 13 грудня 2006 року між її чоловіком - ОСОБА_2 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір банківського вкладу № 158/152-Ф02.

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію

АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

15 жовтня 2019 року відповідно до Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» було затверджено передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами, а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Таким чином, банківський вклад за договором банківського вкладу з 15 жовтня 2019 року зберігається на рахунку в АТ «Альфа-Банк», поточний номер НОМЕР_1.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину після його смерті прийняла вона, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 01 липня 2021 року. До складу спадщини увійшов грошовий вклад,

що зберігається у відповідача на поточному рахунку НОМЕР_3. Сума залишку грошового вкладу становить 2 347,77 Євро.

18 листопада 2021 року її представник - ОСОБА_3 , діючи на підставі виданої йому довіреності, звернувся у відділення «Київське № 21 АТ «Альфа-Банк» з приводу отримання спадщини - коштів з грошового вкладу, який зберігається у відповідача, надавши документи, необхідні для отримання коштів з рахунку. При цьому співробітник банку вказав на потребу направити копії документів на розгляд до відділу безпеки для погодження проведення виплати, пославшись на те, що довіреність на ім'я представника позивачки була оформлена на території російської федерації. Відповідь вони не отримали, тому 10 грудня 2021 року її представник повторно звернувся до відповідача, в якому просив повідомити йому інформацію про отримання спадщини на підставі наданих раніше документів.

На вказане звернення відповідач листом від 20 грудня 2021 року відмовив у видачі грошових коштів на підставі відсутності у довіреності повноважень довіреної особи (представника) на одержання спадщини і номеру рахунку, з якого особа має право отримувати грошові кошти.

Позивач вважала, що така відмова банку є неправомірною, у зв`язку із чим звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь успадкованих нею коштів, що знаходяться на рахунку відповідача у розмірі

2 347,77 Євро і на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені за прострочення строку надання послуги у розмірі 3 % за кожен день прострочення у розмірі 12 114,49 Євро.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд її позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року клопотання АТ «Сенс Банк»про заміну первісного відповідача на належного відповідача у цій справі задоволено. Замінено у справі за позовом ОСОБА_1

до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів первісного відповідача АТ «Альфа-Банк» на належного відповідача АТ «Сенс банк».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 347,77 Євро.

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення строку надання послуги в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення

в розмірі 31 342,72 Євро.

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі

13 166,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що вкладник (спадкодавець) за договором банківського вкладу є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Оскільки вимога до банку була надіслана 10 грудня 2021 року, кошти (депозит) у порушення вимог ЦК України та умов договору виплачені не були, строк прострочення обчислюватиметься з 11 грудня 2021 року. Таким чином, на момент подання позову строк прострочення банком надання послуги складає 445 дні.

Суд першої інстанції вказав, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року,

з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року про виправлення описки, апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року

в частині стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 пені за прострочення строку надання послуги в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення у розмірі 31 342,72 Євро скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року

в частині стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судового збору

у розмірі 13 166,20 грн скасовано й компенсовано за рахунок держави сплачений

АТ «Сенс Банк» за подачу апеляційної скарги судовий збір у розмірі 5 095,47 грн.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого

2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач на законних підставах в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який був власником рахунку та клієнтом банку, набула право власності на грошові кошти (депозит) у сумі 2 347,77 Євро, а відмова відповідача у видачі коштів порушує права позивача, як власника, на володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Суд апеляційної інстанції вказав, що довіреність від 02 вересня 2021 року,

як односторонній правочин, не визнана недійсною в судовому порядку і її недійсність прямо не встановлена законом, вона є правомірною, а доводи відповідача про її недоліки за формою чи змістом презумпцію правомірності цієї довіреності не спростовують.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказав, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнення пені, так як ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем вкладника - ОСОБА_2 , відповідно, між сторонами у справі відсутні договірні відносини з приводу видачі банком позивачу (спадкоємцю) грошових коштів, які належать їй після смерті чоловіка. Договірні відносини існували між чоловіком позивачки за час його життя та банком, тому вона не є споживачем послуг банку в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», строк дії депозиту закінчився ще за життя спадкодавця.

У цій справі цивільні правовідносини між ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк» регулюються Книгою шостою «Спадкове право» ЦК України.

Також суд апеляційної інстанції послався на відповідні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Крім того, помилковим є висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 13 166,20 грн, оскільки позивач при подачі позову судовий збір не сплачувала, зважаючи на те, що позов нею було подано, як споживачем банківських послуг, і на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач була звільнена від сплати судового збору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення з банку 2 347,77 Євро і судового збору і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити, в іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року залишити без змін. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Позивачка ОСОБА_1 судові рішення в касаційному порядку не оскаржила.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2023 року клопотання АТ «Сенс Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено й поновлено цей строк. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу

№ 752/5869/22 із Голосіївського районного суду м. Києва, у задоволенні клопотання АТ «Сенс Банк» про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду

від 25 травня 2023 року відмовлено. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

24 липня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2023 року клопотання АТ «Сенс Банк» про зупинення виконання судових рішень задоволено. Зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга АТ «Сенс Банк» мотивована тим, що суди в частині вирішення питання про стягнення коштів у розмірі 2 347,77 Євро ухвалили судові рішення з порушенням норм права, належним чином не встановили фактичні обставини у справі, що мають значення для її вирішення.

Банк вважає, що видана позивачем довіреність на ім`я ОСОБА_3 не містить необхідних повноважень довірених осіб щодо спірних коштів у сумі 2 347,77 Євро. ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» з вимогою про виплату їй успадкованого від

ОСОБА_2 указаного вкладу особисто не зверталася. З вимогою про його виплату до АТ «Альфа-Банк» 10 грудня 2021 року звернулася довірена особа ОСОБА_1 ,

а саме ОСОБА_3 , який на підтвердження своїх повноважень надав довіреність від 02 вересня 2021 року, зі змісту якої убачається, що ОСОБА_1 уповноважила свого представника на отримання вкладу у вигляді спірних коштів в сумі

2 347,77 Євро, які зберігаються на поточному рахунку

UA 0017605/978, з можливими нарахованими відсотками та компенсаціями, проте жодного згадування про те, що грошовий вклад є спадщиною позивача після смерті ОСОБА_2 і що довірена особа уповноважена на отримання цього вкладу саме як спадщини, у вказаній довіреності нічого не зазначено.

Тобто, була видана довіреність на розпорядження рахунком особою, яка не є його власником, а не на отримання успадкованого майна у вигляді коштів, які зберігаються на певному рахунку і щодо цих правових питань відсутній висновок Верховного Суду.

Вказує, що суди не врахували доводи щодо виданої довіреності від 02 вересня

2021 року, так як з виписки з реєстру нотаріусів та осіб, які склали кваліфікаційний іспит, ОСОБА_4 є особою, яка наділена правом заміщати тимчасово відсутнього нотаріуса - ОСОБА_5 , на період з 12 листопада 2018 року по 12 липня

2049 року, а не нотаріуса Сердюкова Д. В., тимчасово виконуючого обов`язки якого вона значиться у спірній довіреності. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 32, 33 Закону України «Про міжнародне приватне право», які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, але не були застосовані. При цьому зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду

у правовідносинах про те, що до зазначеної вище довіреності від 02 вересня

2021 року не підлягають застосуванню норми частини першої-третьої, пятої,

шостої статті 203, статті 204 ЦК України.

Зазначає, що 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року. Таким чином, на час розгляду справи судами дія Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією вже була зупинена. У зв`язку з цим, до довіреності від 02 вересня

2021 року застосуванню підлягала вимога засвідчення апостилем, проте суди цих змін законодавства не врахували, жодної оцінки цьому факту не надали, що, з огляду на встановлений у вказаній довіреності строк її дії - 3 роки до (02 вересня 2024 року), що створює юридичну невизначеність щодо її подальшого використання стороною позивача у відносинах з Банком, а, відтак, потребує відповідного висновку Верховного Суду, який у подібних правовідносинах відсутній.

Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат застосував положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини шостої статті 141 ЦПК України, які не підлягали застосуванню, так як ОСОБА_1 не є споживачем послуг банку, тому вона не звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої

статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги суд апеляційної інстанції у відповідній сумі мав стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», а не компенсувати його за рахунок держави. При цьому, суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, провадження № 14-133цс 20.

Відзив на касаційну скаргу від учасника справи до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір банківського вкладу

№ 158/152-Ф02 (а. с. 6).

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію

АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

15 жовтня 2019 року відповідно до норм Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» було затверджено передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Таким чином банківський вклад за договором банківського вкладу з 15 жовтня 2019 року зберігається на рахунку в АТ «Альфа-Банк», поточний номер НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 березня 2021 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 274 (а. с. 11).

01 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа № 3/2021, зареєстровано в реєстрі за № 1617, на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина -

ОСОБА_1 (а. с. 7).

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу спадщини, зокрема, увійшли грошові вклади, що зберігаються у АТ «Альфа-Банк», поточний рахунок НОМЕР_3 , сума залишку грошового вкладу становить 2 347,77 Євро, згідно з листа № 6818/БТ-23.1 - 256358, виданого

25 березня 2021 року АТ «Альфа-Банк».

02 вересня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 та Карапетяна А. Р. була видана нотаріально посвідчена довіреність № 61АА8269515, яка посвідчена

ОСОБА_4 , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Сердюкова Д. В. Неклинівського нотаріального округу Ростовської області, згідно з якої

ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та Карапетяна А. Р. представляти її інтереси в АТ «Альфа-Банк», будь-яких його філіях і відділеннях, з питання отримання грошових вкладів, що зберігаються в АТ «Альфа-Банк», поточний рахунок НОМЕР_3 , сума залишку 2 347,77 Євро, з можливими нарахованими відсотками та компенсаціями. Довіреність перекладена на українську мову (а. с. 8-9).

18 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , діючи на підставі виданої йому довіреності, звернувся у відділення «Київське № 21 АТ «Альфа-Банк» з приводу отримання спадщини - коштів з грошового вкладу, який зберігається у відповідача, на поточному рахунку НОМЕР_3.

При цьому, представник надав документи, необхідні для отримання коштів з рахунку, а саме: копію нотаріально посвідченої довіреності від 02 вересня 2021 року № 61АА8269515, яка посвідчена ОСОБА_4 , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Сердюкова Д. В. Неклинівського нотаріального округу Ростовської області, перекладеної українською мовою, яка також була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В.

від 11 листопада 2021 року; документи, що підтверджують право на спадщину; витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 65401798 від 01 липня 2021 року; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; документи, що дають змогу ідентифікувати ОСОБА_1 (паспорт та РНОКПП); документи, що дають змогу ідентифікувати особу представника, що діє за довіреністю ОСОБА_3 (паспорт та РНОКПП).

10 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звернувся до

АТ «Альфа-Банк» із письмовим зверненням, в якому просив повідомити йому інформацію про отримання спадщини на підставі наданих раніше документів

18 листопада 2021 року (а. с. 12).

20 грудня 2021 року на вказане звернення АТ «Альфа-Банк» відмовило у видачі грошових коштів. Причиною відмови відповідач вказав відсутність у довіреності повноважень довіреної особи (представника) на одержання спадщини, а також чітко зазначений номер рахунку, з якого довірена особа має право отримувати грошові кошти (а. с. 13).

Факт належності ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2 347,77 Євро, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_3 у АТ «Сенс Банк», відповідачем не заперечується.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: 1) Застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду; 2) Відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування інших норм права у подібних правовідносинах; 3) Судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга АТ «Сенс Банк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо суті спору

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії,

а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Строк дії договору банківського вкладу - до 15 грудня 2007 року (пункт 1.2. договору).

Факт належності ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2 347,77 Євро, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_3 у АТ «Сенс Банк», який відкритий на ім`я ОСОБА_2 , відповідачем не заперечується.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 є його дружина -

ОСОБА_1 . Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу спадщини, зокрема, увійшли грошові вклади, що зберігаються

у АТ «Альфа-Банк», поточний рахунок НОМЕР_3 , сума залишку грошового вкладу становить 2 347,77 Євро.

02 вересня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 та Карапетяна А. Р. була видана нотаріально посвідчена ОСОБА_4 , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Сердюкова Д. В. Неклинівського нотаріального округу Ростовської області довіреність, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та

Карапетяна А. Р. представляти її інтереси в АТ «Альфа-Банк», будь-яких його філіях і відділеннях, з питання отримання грошових вкладів, що зберігаються в АТ «Альфа-Банк», поточний рахунок НОМЕР_3 , сума залишку 2 347,77 Євро, з можливими нарахованими відсотками та компенсаціями.

18 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , діючи на підставі виданої йому довіреності (з перекладом на українську мову), звернувся у відділення «Київське № 21 АТ «Альфа-Банк» з приводу отримання спадщини - коштів з грошового вкладу, який зберігається у відповідача, на поточному рахунку НОМЕР_3, надавши при цьому всі необхідні документи.

20 грудня 2021 року АТ «Альфа-Банк» відмовило у видачі грошових коштів. Причиною відмови відповідач вказав відсутність у довіреності повноважень довіреної особи (представника) на одержання спадщини, а також чітко зазначений номер рахунку, з якого довірена особа має право отримувати грошові кошти

(а. с. 13).

Отже, як установили суди попередніх інстанції, з висновком яких погоджується Верховний Суд, банк відмовив спадкоємцю вкладника банку, позивачці, у поверненні депозитних коштів її померлого чоловіка, а тому суди правильно в цій частині позов задовольнили.

Доводи АТ «Сенс Банк» про те, що довіреність позивачки на ім`я її представника для отримання депозитних коштів (а не для пред`явлення позову), яка нотаріально посвідчена в російській федерації, має певні недоліки, описки й посвідчена неналежною особою, є безпідставними. Таким доводам суди попередніх інстанцій дали належну правову оцінку, відхиливши їх, у тому числі, з вірним посиланням на положення статті 204 ЦК України про презумпцію правовірності правочину.

Більше того, Верховний Суд зазначає, що навіть після пред'явлення позову

ОСОБА_1 , який подано її представником - адвокатом Шигімагіним О. В. не на підставі довіреності, а на підставі ордеру, виданого Національною асоціацією адвокатів України (а. с. 14), що, по суті, є вимогою до банку, відповідач їй депозитні, успадковані кошти також не повернув, порушуючи свої зобов`язання.

Пред`явлення позову представником лише на підставі ордеру адвоката узгоджується з нормами ЦПК України, статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також із судовою практикою (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №9901/736/18 (провадження № 11-989 заі 18).

Посилання касаційної скарги на те, що 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах

від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, а тому до довіреності від 02 вересня 2021 року застосуванню підлягала вимога засвідчення апостилем, є безпідставне, так як довіреність видана до набуття цим законом чинності і йому зворотної дії в часі не надано. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 серпня 2023 року у справі № 153/1803/21, провадження № 61-419 св 23.

Прохання АТ «Сенс Банк» у касаційній скарзі, яке по суті є проханням надати консультацію щодо того, що у вказаній довіреності строк її дії визначено у

3 роки, а це створює юридичну невизначеність її подальшого використання у відносинах з Банком, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду і не є предметом судового спору в цій справі.

Колегія суддів уважає, що в силу положень частини третьої статті 89

ЦПК України судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Щодо судового збору

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо судового збору дійшов взаємовиключних висновків. Так, суд указав, що позивач при подачі позову судовий збір не сплачувала, зважаючи на те, що позов нею було подано як споживачем банківських послуг і на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона була звільнена від сплати судового збору. Натомість, у подальшому при розподілі судового збору суд вже зазначив протилежне, а саме, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів», так як ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем вкладника - ОСОБА_2 , і, відповідно, між сторонами у справі відсутні договірні відносини з приводу видачі банком позивачу (спадкоємцю) грошових коштів, які належать їй після смерті чоловіка. Договірні відносини існували між чоловіком позивачки за час його життя та банком, тому позивач не є споживачем послуг банку в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд стягнув в порядку пропорційності задоволених позовних вимог з держави на користь банку.

Верховний Суд з таким висновком апеляційного суду не погоджується.

Установлено, що між сторонами у справі відсутні договірні відносини з приводу видачі позивачеві банком грошових коштів, які належать їй після смерті чоловіка (вкладника), оскільки відповідні договірні відносини існували між чоловіком позивачки та банком. Тому у спірних правовідносинах ОСОБА_1 не є споживачем послуг банку у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». У цій справі цивільні правовідносини між ОСОБА_1 і банком регулюються Книгою шостою «Спадкове право» ЦК України.

Подібні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 14 квітня

2022 року у справі № 361/4256/19, провадження № 61-9229 св 20, від 02 листопада 2022 року у справі № 202/3447/20, провадження № 61-15299 св 21 та інших.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно із частиноюпершою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із цим позовом позивачка судовий збір не сплатила, що з огляду на вищенаведені мотиви цієї постанови є неправильним.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, судовий збір встановлюється у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(12 405,00 грн).

Ціна позову становила 14 462,26 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України на момент подання позову (06 червня 2022 року) - 453 935,63 грн.

Тому позивачка при зверненні до суду з позовом мала сплатити судовий збір у розмірі 4 539,36 грн, оскільки не є споживачем послуг банку у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно судовий збір у розмірі

4 539,36 грн підлягає стягненню з останньої в дохід держави.

АТ «Сенс банк» сплатило за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 5 447,23 грн, проте судовий збір було сплачено не в повному обсязі, оскільки рішення суду першої інстанції оскаржувалося в повному обсязі, відповідно оскаржувана сума становить 33 689,77 Євро, а судовий збір за подання апеляційної скарги підлягав сплаті у розмірі 18 607,50 грн (12 405,00 х 150%).

Апеляційна скарга АТ «Сенс банк» частково задоволена, позивачу відмовлено в позові на суму 31 342,72 Євро, рішення суду першої інстанції залишено в силі лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 347,77 Євро, тобто апеляційну скаргу задоволено на 93 %, а тому з позивачки на користь банку підлягав стягненню судовий збір у розмірі 17 304,98 грн, проте оскільки Банком було сплачено лише 5 447,23 грн, з урахуванням частково задоволеної апеляційної скарги, а саме 93 %, з позивачки на користь банку судовий збір підлягає стягненню в розмірі 4 144,71 грн, а на користь держави, відповідно, - 13 160,27 грн.

Касаційну скаргу АТ «Сенс банк» по суті спору залишено без змін, а тому розподіл судових витрат за подання касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою, другою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

З огляду на те, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2023 рокубуло зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, тому згідно зі статтею 436 ЦПК України його виконання підлягає поновленню в незміненій частині.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року

в нескасованій після апеляційного перегляду частині (стягнення з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів) залишити без змін.

Постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року в частині компенсації АТ «Сенс Банк» за рахунок держави сплаченого за подачу апеляційної скарги судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в загальному розмірі 17 699,63 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 144,71 грн.

Поновити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року в незміненій частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець