КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №755/7831/22 Головуючий у 1 інстанції: Галаган В.І.

Провадження №22-ц/824/12034/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який за життя а саме 04.07.2003 склав заповіт, згідного якого він заповів позивачу належно йому на праві власності майно, квартиру АДРЕСА_1 . Про заповіт дізнався від свого батька тільки в липні 2022 року.

Просив надати йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

02.08.2022 року нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори було відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено ОСОБА_2 додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який рахується з дня набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 23 червня 2023 року адвокат Васюхно В.О. - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_2 належним чином не обґрунтував причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а наведені ним у позовній заяві причини не заслуговують на увагу, оскільки не пов`язані з об`єктивними непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

З часу смерті спадкодавця пройшло більше 4 років, і, знаючи про те, що спадкоємець ОСОБА_3 за законом, його дружина ОСОБА_1 , своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини, вирішили звернутися із заявою про прийняття спадщини з метою отримати спадщину у вигляді квартири з пропуском всіх термінів позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

22 серпня 2023 року адвокат Зубко А.О. - представник ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представник апелянта Васюхно В.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року.

В судовому засіданні представник позивача Зубко А.О. заперечував проти апеляційної скарги. Просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року, залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 04.07.2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., яким ОСОБА_3 заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . (а.с. 77)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у віці 65 років, що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03 липня 2018 року, актовий запис № 112. (а.с. 65 зв.)

03.01.2019 року ОСОБА_1 було подано до Березанської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який проживав разом із дружиною ОСОБА_1 до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 72)

02.08.2022 року Листом № 338/01-16 завідувачем Березанської міської державної нотаріальної контори повідомлено ОСОБА_2 про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою ОСОБА_1 ; за отриманням свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 не зверталась. Запропоновано ОСОБА_2 звернутись до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини. (а.с. 78)

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитано в якості свідка - ОСОБА_7 який пояснив, що в 2017 році спадкодавець із сином, позивачем по справі ОСОБА_2 , посварились, оскільки свідок не погоджувався із особистим життям позивача, тому позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Березань, та не спілкувався з батьком до липня 2022 року. Свідок був близьким товаришем із спадкодавцем ОСОБА_3 , дружили протягом багатьох років, свідок допомагав ОСОБА_3 . Окремо пояснив, що спадкодавець ОСОБА_3 не жив із дружиною, відповідачем по справі ОСОБА_1 , жалівся на відсутність їжі. Документи на квартиру спадкодавець ОСОБА_3 передав свідку, а також залишив йому оригінал заповіту на квартиру на ім`я сина свідка, позивача по справі ОСОБА_2 . Свідок не розповідав позивачу про існування заповіту, оскільки протягом п`яти років не спілкувався з ним. Однак дружина свідка, мати позивача, умовила свідка пробачити сина, тому в липні 2022 року свідок, помирившись з позивачем, розповів йому про існування заповіту, складеного ОСОБА_8 на ім`я позивача, після чого останній звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Ще один допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 розповів, що він є товаришем позивача, з яким познайомились в 2016 році у м. Березань. У 2017 році позивач ОСОБА_2 розповів свідку, що посварився із батьком через своє особисте життя та переїхав на постійне місце проживання до м. Березань. Минулого року позивач повідомив свідку, що в липні 2022 року він помирився з батьком, який йому подарував квартиру. Із спадкодавцем ОСОБА_3 свідок знайомий не був.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто

Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

В порядку ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно до п. 2.1. Розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (п.2.2.. Розділу 10 цього Порядку)

Пунктом 3.15. Розділу 10 Порядку також визначено, що якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п.3.16 Розділу 10 Порядку).

Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17. Розділу 10 Порядку).

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18), та ін.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача ОСОБА_2 щодо поважності пропуску строку у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 489/1583/17 визначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, та відступати від якої Верховний Суд підстав не вбачає.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, де суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки позивач не є родичем спадкодавця та не був обізнаним про існування заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неналежності обґрунтування позивачем причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає наведені позивачем причини пропуску строку є об'єктивними, оскільки заповіт було складено тоді коли позивач був ще не повнолітньою особою, та міг і не знати про наявність такого заповіту. Позивач звернувся для реалізації свого права в той час коли дізнався про наявність заповіту.

Крім того згідно з матеріалами справи відомо, що після подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини і проведеної нотаріусом перевірки Ія стало про наявність заповіту на користь позивача, але вона свідомо його про це не повідомила сподіваючись на реалізацію свого права на спадщину.

На думку колегії суддів інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко