Справа № 404/2964/22
Номер провадження 2/404/716/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022) про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022) про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з21 жовтня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2013 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживала постійно з позивачем в належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 007003/1 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 . Квартира є мебльованою, затишною, відповідає всім вимогам комфортного проживання. Для дитини облаштована окрема кімната, де він може навчатись та відпочивати. З першого класу син навчався за місцем його проживання в КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 дошкільний навчальний заклад дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». Позивач має самостійний дохід та постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, шкідливих звичок не має. Згідно довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 27.05.2022 перебуває на обліку в Кропивницькій ДПІ як фізична особа-підприємець з 02.03.2016. Відповідач проживає окремо, але періодично приходить до квартири, влаштовує сварки, негативно впливає на емоційний стан сина. У зв`язку з цим неодноразово викликала поліцію. У травні 2022 року відповідач забрав сина до себе, заманюючи подарунками та обіцянками матеріального характеру, натомість вихованням сина не займається взагалі. Водночас не добросовісно виконує свої батьківські обов`язки щодо сплати аліментів на утримання сина. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, не має постійного доходу, ніколи не утримував матеріально дитину та не сплачував аліменти, не розуміє відповідальності щодо забезпечення сина необхідними для розвитку матеріальними благами. Тому, позивач була змушена звернутись до суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито підготовче провадження по справі та призначено справу до підготовчого розгляду.

27 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Петрук Я.А. подав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позову в повному обсязі. В огрунтування зазначив, що з травня 2022 року син проживає з батьком за його адресою проживання АДРЕСА_4 , так як не бажає проживати разом з мамою та її донькою від першого шлюбу. Дитина пояснює це тим, що вони над ним глузують, насміхаються, так як вони поводять себе як подруги, залишають його самого вдома в нічний час та йдуть гуляти. Зазначає, що позивач зустрічається з іншим чоловіком, якого син не сприймає, не бажає з ним спілкуватись, не приймає подарунки. В квартирі, в якій проживає дитина наявні меблі, побутова техніка, шкільне приладдя, одяг та інші речі необхідні для комфортного проживання. Для сина облаштована особиста кімната в якій він навчається та проводить час, відпочиває. Відповідач, як батько доглядає за сином, турбується про його здоров`я та навчання, забезпечує усім необхідним, займається позашкільним розвитком сина, відвідують гуртки та створює для сина належні умови для його морального, духовного та фізичного розвитку. Дитина сама виявила бажання проживати саме з батьком. Відповідач не забороняє позивачу спілкуватись із сином.

Крім цього, 27 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Петрук Я.А. подав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування зазначає, що 21 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. В подальшому після розірвання шлюбу сторони разом з сином продовжили проживати разом як одна сім`я без реєстрації шлюбу, та починаючи з грудня 2020 року сторони проживають окремо, а син продовжив проживати разом з матір`ю, а батько продовжив спілкування із сином та навідував його. Відповідач по первісному позові має доньку ОСОБА_5 від першого шлюбу, яка проживає разом з позивачем та сином в одній квартирі. Починаючи з травня 2022 року син проживає з батьком за його адресою проживання АДРЕСА_4 , так як не бажає проживати разом з мамою та її донькою від першого шлюбу, пояснивши це тим, що вони над ним глузують, насміхаються, так як вони поводять себе як подруги, залишають його самого вдома в нічний час та йдуть гуляти. Зазначає, що позивач зустрічається з іншим чоловіком, якого син не сприймає, не бажає з ним спілкуватись, не приймає подарунки. В квартирі, в якій проживає дитина наявні меблі, побутова техніка, шкільне приладдя, одяг та інші речі необхідні для комфортного проживання. Для сина облаштована особиста кімната в якій він навчається та проводить час, відпочиває. Відповідач, як батько доглядає за сином, турбується про його здоров`я та навчання, забезпечує усім необхідним для лікування та навчання, займається позашкільним розвитком сина, відвідують гуртки та створює для сина належні умови для його морального, духовного та фізичного розвитку. Дитина сама виявила бажання проживати саме з батьком. Батько не забороняє матері спілкуватись із сином. Щодо сплати аліментів зазначив, що до травня 2022 року платив аліменти на банківську картку сина, окрім того постійно передавав йому продукти харчування, робив подарунки, які не відображаються у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. На даний час син проживає з батьком, а тому аліменти не сплачує.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини, та присвоєно цивільній справі № 404/2964/22, номер провадження 2/404/716/22.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. витребувано з Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2023 року суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті та задоволено клопотання сторін про виклик в судове засідання свідків.

19 червня 2023 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокат Петрук Я.А. подав до суду заперечення на висновок Кропивницької міської ради від 07 квітня 2023 року № 2347/49-13-24, якими просив суд не враховувати його при винесенні рішення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданніпозов підтримали, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги по зустрічному позові не визнали. Просили відмовити. Суду пояснили, що фактично син став інструментом помсти позивачу, за те, що вона розірвала з ним стосунки. Після того, як відповідач став жити окремо, вона не перешкоджала спілкуванню батька з сином. Одного разу батько забрав сина до себе на вихідні дні, налаштував його проти неї, і син не повернувся до неї. Наголосила на тому, що не перешкоджала в минулому та не буде перешкоджати у майбутньому спілкуванню сина з татом. Син перебуває під впливом батька, оскільки вона та її донька, з якою у сина були дуже добрі відносини, заблоковані в його телефоні. До нього неможливо додзвонитися. Він пише їм смс, потім блокує знову, щоб батько не побачив цього. З сином неможливо зустрітися, з його поведінки вбачається, що спілкуватися з нею та сестрою йому забороняє батько і якщо останній дізнається про таке спілкування, то буде чинити на сина тиск. При спілкуванні з нею та сестрою син скований, начебто боїться залишатися з ними. У визначені органом опіки час, син якщо і приходить до неї, то вже о шостій голині вечора починає нервувати, збиратися до батька, говорить, що батько за ним приїде і у нього є ще справи. Все свідчить про те, що відповідач налаштовує дитину проти матері та сестри, та погрожує, що якщо син не буде його слухатися, він не буде його любити, і той залишиться один. Батько позбавив сина спілкування з друзями та однолітками, ізолював від родини, матері, сестри, хрещеної. В шлюбі з відповідачем перебувала 10 років, це були аб`юзерні відносини, відповідач вживав алкогольні напої, у нього були запої. Неодноразово відповідач проігнорував рекомендацію відвідати із сином психолога. Просить її позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в повному обсязі. Позовні вимоги по зустрічному позові підтримали, посилаючись на обставини викладенні в зустрічній позовній заяві, просили задовольнити.Відповідач суду пояснив, що син виявив бажання проживати з ним, 9 травня подзвонив та попросив його забрати. Син не хоче до мами, не хоче з нею спілкуватися, з сестрою спілкуватися бажання не має. Позивач жодного разу не підійшла до нього з приводу сина, хоча вони працюють один біля одного. Він перевів сина в іншу школу, виконує з ним уроки, відвів на спортивні заняття, в сина з`явились нові друзі. Зазначив, що працює не офіційно, має дохід, має житло. Позивач займалась своїм особистим життям, а син залишався часто дома один. Вважає висновок органу опіки щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю не обґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам СК України.

Представник третьої особи первісний позов підтримала, просила задовольнити, а в зустрічному відмовити.Суду пояснила, що засідання органу опіки та піклування відбулось у присутності сторін, заслухавши їх позиції. З дитиною спілкувалися окремо. Дитина виказала бажання проживати з батьком, але своєї думки аргументувати не зміг, цю позицію сприймає як істину. Дитина при спілкуванні користується фразами, які використовує батько. Батько має на дитину вплив. ОСОБА_2 не бажає налаштовувати відносини дитини з матір`ю. Мати позбавлена спілкування з сином, в цьому випадку порушуються її права. При цьому, коли ОСОБА_6 проживав з мамою, батько міг безперешкодно спілкуватися з ним. Батько не зміг підтвердити доходи, які отримує. Мати доходи підтвердила. Зауважила, що ОСОБА_2 вів себе на засіданні опікунської ради зухвало, дозволяв грубі висловлювання. Була надана рекомендація звернутися до психолога, але батько її не виконує.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає родину більше 12 років. Є хрещеною ОСОБА_6 та подругою ОСОБА_8 , проживають у сусідніх будинках.Позивач дуже толерантна людина, а відповідач дуже закритий, друзів немає. Позивач добра господиня, у її домівки затишно, вона створила всі умови для комфортного проживання дитини, є своя кімната є домашні тварини. ОСОБА_9 дуже за ним сумує, оскільки у них були близькі відносини. Зазначила, що в сім`ї були проблеми, відповідач часто перебував у запої, міг підняти на дружину руку, виникали сварки. Позивач тягнула родину на собі, як матеріально так і в побуті. Старша дитина потерпала від поведінки ОСОБА_2 , а на ОСОБА_10 він піднімав руку. Декілька разів сторони розходились, але ОСОБА_10 згодом пробачала та приймала знов ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_10 прийняла остаточне рішення та розірвала стосунки, ОСОБА_11 вже не міг впливати на ОСОБА_10 , тому почав впливати на дитину. На даний момент ні мати, ні сестра не можуть спілкуватися з ОСОБА_6 , хоча він був завжди відкритий, спілкувався, а зараз не спілкується не з ким, до нього не можливо додзвонитися. ОСОБА_6 дуже лагідний та тактильний хлопчик, йому потрібна мати, її обійми. ОСОБА_6 боїться навіть обійняти маму, бо про це може дізнатись батько. Щоб привітати його з днем народження, ОСОБА_10 була змушена телефонувати з чужого номеру, щоб він вийшов у під`їзд, коли батько пішов у магазин. Оскільки, він боїться, щоб про це не дізнався батько. Коли ОСОБА_6 проживав з мамою, він міг залишитися у батька з ночівлею. На даний час у мами він залишитися не може. Вона особисто бачила ОСОБА_6 більше року тому, її номер у нього заблокований. Знає випадок, коли ОСОБА_6 запросив на день народження хлопчик, (з двору де проживає позивач), але він не прийшов, хлопчик дуже розстроївся. Батько налаштовує сина проти матері, сестри, має на нього вплив.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що є сестрою ОСОБА_6 . Раніше жили однією сім`єю і мали дуже добрі відносини між собою. Як сестра вона завжди гралась з братом і підтримувала його. Були свідками сварок батьків і після цього часу відповідач почав настроювати ОСОБА_6 проти неї та мами, зазначивши, що у мами є вона, а він ( ОСОБА_6 ) їй не потрібен, шантажував його. ОСОБА_6 подобалась його школа, де він навчався, коли жив з нею і мамою, а потім його думка при зустрічах із батьком різко змінювалась, він казав, що йому шкода тата, що у нього нікого немає крім нього. Мама ніколи не забороняла бачитись ОСОБА_6 з татом, він завжди знав, що о 09-00 год його забирає тато і вони проводять разом час. Після того як ОСОБА_6 почав проживати з батьком їх стосунки погіршились, вони втратили зв`язок між собою, ОСОБА_6 заблокував її номер телефону і сказав, що так наказав тато. Якщо йому треба було щось ОСОБА_6 завжди звертався до мами, так як боявся батька образити і ніколи в нього нічого не просив. Коли ОСОБА_6 спілкується з нею та мамою без тата, він відкритий, виказує свої бажання та думки, але коли він потрапляє до батька, його думки та позиція різко змінюються. Він відмовляється від зустрічей, про які домовлялись, коли були без батька. Заперечує щоб вона та мати щось йому купували, каже у мене все є, все купить батько. Коли зустрічає його на вулиці, і коли він з татом, він не підходить, не спілкується. В його телефоні її номер та номер мами заблокований, щоб батько не побачив переписку з ними. Орган опіки виділив ОСОБА_6 часи зустрічі з мамою з 18.00 до 21.00 години. Перші хвилини зустрічі він дуже замкнутий, потім каже як він сумує, але коли підходить час йому уходити, він вже сидить, натягнутий, чекає що батько за ним приїде.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що знає сторін більше 5 років, працює у ОСОБА_2 , сварок між ними не бачив, п`яним відповідача також. Зараз син проживає з батьком, у них добрі стосунки, дитина тягнеться до батька і дуже до нього прихильний, батько задарює його подарунками. Дитина завжди просилася до батька, так як мама, зі слів сина, часто була з чужими дядьками та на нього в неї зовсім немає часу. Зазначив, що відповідач нормально відноситься до позивачки і ніколи не забороняв їй спілкуватись із сином.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що працює у відповідача і протягом 5 років він не курить, не п`є, має достатній та стабільний дохід. З осені почав проживати разом зі своїм сином. Дитина захоплюється батьком. До матері не хоче йти жити. Батько забезпечує дитину всім необхідним, займається з ним спортом, завдяки чому схуд.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у зустрічній позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2013 року (а.с. 5).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

З 21.08.2013 дитина проживала постійно з позивачем в належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 007003/1 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та Договором дарування від 13.10.2015 року (а.с. 4 на зворотній стороні, 6-7).

Квартира є мебльованою, затишною, відповідає всім вимогам комфортного проживання. Для дитини облаштована окрема кімната, де він може навчатись та відпочивати.

З першого класу ОСОБА_6 навчається в КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 дошкільний навчальний заклад дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області».

Згідно характеристики від 01.06.2022 НВК № 26, ОСОБА_3 навчається в даному закладі з 2018 року, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів, найкраще дається математика, добре розвинене логічне мислення. Має у класі друзів, спілкується з ними. Вихованням займається мама, вона постійно цікавиться навчанням та успіхами сина. За період навчання у початкових класах тато не цікавився шкільним життям сина, успіхами не цікавився, батьківські збори не відвідував. Зі слів дитини батько інколи забирав його до себе. Після таких зустрічей ОСОБА_6 завжди знаходився в пригніченому стані, розповідати багато не хотів. Ставав неуважним та розсіяним. Мама ніколи не забороняла спілкуванню сина з батьком (а.с. 9).

Згідно довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 27.05.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кропивницькій ДПІ як фізична особа-підприємець з 02.03.2016 (а.с. 7).

ОСОБА_2 не надані будь-які докази на підтвердження своїх доходів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 суду показали, що працюють у ОСОБА_2 найманими працівниками, але будь-яких доказів цьому не надано.

Позивач має самостійний дохід та постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, шкідливих звичок не має (а.с. 35, 36).

З відповідей ГУ НП в Кіровоградській області вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до поліції 05.12.2020, 06.12.2020, 13.05.2021, 17.07.2021 стосовно вчинення психологічного насилля в стані алкогольного сп`яніння та відібрання дитини.

Згідно розрахунку № 20934/11-33 від 01.06.2022 року, виданого ФВ ДВС у м. Кропивницькому ПСМУ МЮ (м. Дніпро), ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.05.2021 року становить 266 894,00 грн (а.с.8).

Починаючи з травня 2022 року та по теперішній час дитина проживає з батьком за адресою проживання батька ОСОБА_2 АДРЕСА_4 (а.с. 61, 48-50).

Згідно довідки КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 дошкільний навчальний заклад дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», ОСОБА_6 в даний час проживає з батьком, який приділяє йому належну увагу по вихованню, постійно підтримує зв`язок з класним керівництвом (а.с. 51).

Згідно довідки № 24 від 09.08.2022 року та сертифікату серії 10ААж № 890176 від 09.08.2022 року, ОСОБА_2 на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався, наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 56, 57).

Відповідно висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 2347/49-13-24 від 07.04.2023, комісією вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 . Окрім цього, комісією встановлено, що ОСОБА_2 не надано документального підтвердження наявності у нього самостійного доходу. Також, він повідомив комісії, що не буде налагоджувати відносини між сином та його матір`ю (а.с.85-88).

Згідно висновку спеціаліста-психолога за результатами психологічного дослідження ОСОБА_3 , ставлення дитини до матері позитивне, негативних висловлювань в бік мами не має, встановлені теплі емоційні зв`язки. Дитина веде себе діаметрально протилежно на консультації в присутності обох батьків, мами та на одинці з психологом. Коли заняття проходило за присутності обох батьків, хлопчик був мало контактний, лише спостерігав і при висловлюваннях шукав зорового контакту з батьком. На занятті в присутності мами реагував емоційно тепло, розкрився повністю і пояснив, що його турбувало у стосунках з мамою. Зі слів дитини, він сумує за мамою. У дитини є відчуття, що батьки його люблять однаково. Батько достатньо приділяє йому уваги, грається з ним в ігри, пояснює навчальний матеріал за необхідності, вчить уроки. Однак, хлопчик відчуває «емоційний голод» щодо спілкування з мамою, в свою чергу це призводить до психологічного травмування дитини. На сумісній консультації батьки з`ясовують стосунки в присутності дитини та психолога. При цьому, емоційним ініціатором виступає батько. Він починає розповідати, що мама не справляється зі своїми материнськими обов`язками, не спілкується з дитиною, зневажливо ставиться до неї.Мати також негативно характеризує поведінку батька, звинувачує його, що він її фізично та психологічно ображав, що і було причиною їх розлучення. Ця ситуація спричиняє дитині страждання.У ОСОБА_6 на високому рівні розвинене ставлення до авторитету дорослого, тобто хлопчик схильний підпадати під авторитет значущої для нього людини, в даному випадку тата. Тому дитина демонструє поведінкові реакції, висловлювання та мотиви, які від неї очікує авторитетна особа, у даному випадку батько, у розрізі із його власним внутрішнім бажанням та потягами. Мама є найбільш емоційно привабливим членом сім`ї та забезпечує захист дитині. Тобто, мама сприймається, як та що дарує позитивні емоції, радісна та весела (а.с. 104-108).

Батько наполягав на з`ясування думки дитини у судовому засіданні, мати категорично заперечила проти цього, оскільки думка дитина зрозуміла. ОСОБА_6 , на засідання опікунської ради, висловив, що бажає проживати з батьком. Мати наголосила, що участь ОСОБА_6 в судовому засіданні ще раз завдасть йому стрес та викличе негативні переживання.

З метою уникнення ще більшого емоційного навантаження на дитину, враховуючи висновок психолога, задля не порушення його психоемоційного стану, суд прийшов до висновку не викликати дитину в судове засідання. Думка дитини висловлена і зрозуміла для учасників процесу та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За правилами ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (зокрема, постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування.

При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків.

Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки мають враховуватися: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згода на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.

Таким чином, обставини, встановлені у результаті детальної та поглибленої оцінки конкретної сімейної ситуації та фактори фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру приводять правила щодо визначення місця проживання малолітньої дитини судом в дію.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Суб`єктивне право дитини бути почутою є важливою цінністю та одним із головних принципів Конвенції про права дитини.

Слід також брати до уваги, що мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 СК України).

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що до припинення шлюбних відносин вихованням дитини здебільшого займалась мати, цікавилась навчанням сина, що підтверджується довідкою з НВК № 26, займалась її медичним обстеженням та раціоном харчування, оскільки у ОСОБА_6 наявна зайва вага, водила на спортивні заняття.

В родині ОСОБА_6 є старша сестра, донька ОСОБА_1 від іншого шлюбу. З нею у ОСОБА_6 склались дуже теплі відносини, вони були близькими один до одного.

ОСОБА_15 , допитана в суді як свідок показала, а, що він дуже лагідний, ніжний, чутливий хлопчик, який був прив`язаний до мами, любив тактильний контакт, обійми.

У ОСОБА_6 були друзі у дворі, за місцем проживання з мамою. Після початку проживання з батьком зв`язки із друзями, сестрою, мамою втрачені.

Номери телефону матері та сестри заблоковані в його телефоні. ОСОБА_6 розблоковує їх та пише смс, коли йому це необхідно, та щоб не бачив батько. Потім знову блокує.

Мати не мала можливість вільно, без обмеження в часі привітати дитину з днем народження. Їй довелося дзвонити з чужого номеру телефона ОСОБА_6 , щоб він вийшов у двір, щоб його привітати. При цьому ОСОБА_6 дуже поспішав та нервував, щоб батько його не сварив за зустріч з мамою.

Не зважаючи на те, що органом опіки та піклування матері визначені часи зустрічі з сином із можливістю ночівлі, він жодного разу не залишився у неї ночувати.

Під час зустрічі з мамою та сестрою ОСОБА_6 говорить, що скучає, домовляється з сестрою про зустріч, але після повернення до батька, знаходить надумані причини та відмовляється від зустрічі.

Під час випадкових зустрічей з сестрою у місті, якщо ОСОБА_6 знаходиться з батьком, він до сестри не підходить.

Той факт, що після того, як ОСОБА_6 почав проживати з татом він втратив контакт з мамою, сестрою та друзями, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Також, суд звертає увагу на те, що батько самостійно прийняв рішення про перевод дитини у інший навчальний заклад, який знаходиться поруч з місцем його проживання.

У висновку спеціаліст-психолог зазначив, що ОСОБА_6 спрямований на авторитет батька, у своїх висловлюваннях шукає опору на тата (на запитання психолога, щодо сімейних стосунків шукає зорового контакту з батьком). Дитина вела себе діаметрально протилежно на консультації в присутності обох батьків, мама та на одинці з психологом. Коли заняття проходило у присутності обох батьків, хлопчик був мало контактний, лише спостерігав і при висловлюваннях шукав зорового контакту з батьком. На заняттях в присутності мами реагував емоційно тепло, розкривався повністю і пояснив, що його турбувало у стосунках з мамою (сила переживань дитини підкріплювалася сльозами). Зі слів хлопчика він сумує за мамою (під час діагностичної роботи обертався в її сторону і спостерігав за нею). ОСОБА_16 відчуває «емоційний голод» щодо спілкування з мамою, що в свою чергу призводить до психологічного травмування дитини. ОСОБА_6 дуже чутливий до навколишніх чинників, домінує потреба у розумінні й підтримці з боку близьких, відчуває потребу у референтному колі близьких, кому він може довіряти, розкривається, коли встановлені довірливі стосунки. ОСОБА_6 за методикою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » першою зобразив маму і себе поруч з нею це свідчить про те, що мама є найбільш емоційно привабливим членом сім`ї та забезпечує захист дитині. Мама сприймається як така, що дарує позитивні емоції, радісна, весела. У дитини існує потреба в емоційно забарвленому спілкуванні.

Дослідження за методикою «Дім. Дерево. Людина» показало, що дитина бажає відчувати турботу про себе. Дитина чітко виконує прохання батька, прислухається до його думки, підкорюється його волі та інше. Дитина прив`язана до батька та мами, а також тяжіє до емоційних зав`язків з мамою. Ставлення до батька на високому рівні, ставлення до мами на середньому рівні, це пояснюється тим, що хлопчик проживає окремо від мами, та мало часу проводить з нею, тому референтною особою для нього є батько, оскільки він в психологічному плані залежний від нього (проживає з ним, звертається до нього для задоволення власних потре). У ОСОБА_6 на високому рівні розвинене ставлення до авторитету дорослого, тобто хлопчик схильний підпадати під авторитет значущої для нього людини, в даному випадку тата. Тому дитина зазвичай демонструє поведінкові реакції, висловлювання та мотиви, які від неї очікує авторитетна (значуща) особа, в даному випадку батько, у розріз з його власними внутрішніми бажаннями та потягами.

Батько в судовому засіданні пояснив, що не буде сприяти налагодженню контакту дитини з мамою. Таку ж думку він висловив на засіданні органу опіки та піклування, про що повідомила суд його представник.

Не зважаючи на рекомендації надані сторонам звернутися з дитиною до психолога, саме батько не бажав цього робити, і виконав це тільки після роз`яснення судом обов`язку батьків діяти тільки в інтересах дитини.

Аналізуючи висновок спеціаліста-психолога, зібрані у справі докази та поведінку сторін, суд приходить до висновку, що проживаючи з матір`ю ОСОБА_17 мав змогу повноцінно спілкуватися і з мамою і з татом. Проживаючи з татом, ОСОБА_6 позбавлений спілкування з матір`ю, перебуває під впливом батька, який нав`язує своє бачення ситуації, що призводить до негативних психоемоційних наслідків.

З цього виходить що порушеними є і права матері, і права дитини.

Жодною нормою права не передбачено наділення будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд враховує право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

В даній справі,в найбільшій мірі таке право дитини забезпечувала би мати, яка більш спроможна піклуватися про дитину, зберегти стабільність в оточенні дитини(йдеться про місце проживання, школу, друзів, бажання дитини, безпекові питання).

При вирішенні спору, суд виходить з того, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

У висновку спеціаліста-психолога зазначено, що конфлікт між батьками спричиняє у дитині депресивні прояви. Конфліктуючи між собою, батьки забувають, що спричиняють страждання дитині.

Батьки повинні попри свої амбіції донести до дитини, що вони залишаються її батьками, не дивлячись на те, що їх подружні стосунки розірвані. Запобігти психологічному насиллю, нав`язуванню думок референтним (значущим) особам, руйнівних прийомів у вихованні ОСОБА_6 , так як це деструктивно впливає на розвиток дитини і формує негативні риси характеру і залежність від думки оточуючих.

Крім того, суд враховує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу.

ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності доходу. Суду пояснив, що працює неофіційно та має дохід.

Покази свідків щодо того, що вони є найманими працівниками ОСОБА_2 , не свідчать про наявність у нього доходу, а тільки свідчать про порушення ним чинного законодавства.

ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, має підтверджений дохід.

Враховуючи положення (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства») про те що згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, приходить до висновку, що бажання ОСОБА_6 проживати з батьком не буде відповідати та сприяти захисту його прав та інтересів (приймаючи до уваги висновок спеціаліста-психолога щодо впливу батька на думку дитини).

Отже суд приходить до висновку, що визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю

буде в повні мірі відповідати його інтересам, сприятиме забезпеченню сталого духовного та фізичного розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

При цьому суд наголошує, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не повинно негативно впливати на його взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків, спір між якими вирішено судом.

Суд підкреслює необхідність налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту між кожним із них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.

При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини.

В порядку ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 161,171 СК України, керуючись ст. 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022) про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 19.10.2023.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда