Провадження № 2/750/1591/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2023 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі
судді Требух Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Галета Ю.В.
розглянувши у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:
Ухвалою суду від 08.09.2023 року відкрито провадження у справі.
Відповідачем відзиву не надано.
В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує, згоден на заочний розгляд справи.
Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
14 квітня 2023 року о 14-40 год. в м. Чернігові, по вул. Шевченка, 114, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем КІА Sportege, д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, під час руху, не вибрав безпечної швидкості, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Власником автомобіля «Ford Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП автомобіль «Ford Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, що зазначені в переліку складеного працівника поліції, а саме ліва частина автомобіля.
Автомобіль КІА Sportege, д.н.з. НОМЕР_1 не було застраховано по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в жодній страховій компанії.
Вказана подія була зафіксована працівниками поліції, котрі прибули на місце пригоди.
На винуватця ДТП, водія ОСОБА_2 , працівниками поліції, в цей же день, було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також було складено протокол на водія ОСОБА_3 .
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2023 року водія ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП.
Постановою Чернігівського апеляційного суду 19.06.2023 року справу по притягненню водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1, ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 88 600,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 28.06.2023 року, замовленням-нарядом від 01.06.2023 року квитанціями від 28, 29 червня 2023 року, актом прийому-передачі, нарядом замовленням та квитанцією від 15.05.2023 року.
Відповідач відмовляється добровільно сплачувати зазначені кошти.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 3, ч. 1, ст. 1188 ЦКУ шкода, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2, ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 1188 ЦКУ шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Зі змісту п. 4 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до вимог п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (далі Постанова ВССУ), цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Отож, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
позовні вимоги задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 10.11.2023 року.

Суддя Н.В.Требух