233 № 233/3182/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінов О. С.

при секретарі Штреккер В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівської міської ради (, адреса: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Костянтинівської міської ради Донецької області (), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів на відшкодування збитків та шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила визнати протиправною бездіяльність Костянтинівської міської ради щодо прийняття будь-якого рішення з 28.05.2020р. (дата набрання законної сили рішення по справі № 233/7252/19 з 06.08.2020р.) по дату звернення до суду 10.07.2021р, по квартирі АДРЕСА_2 , яка залишається безхазяйною та відчиненою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , після прийняття рішення Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області по справі № 233/7252/19. Визнати незаконною бездіяльність Костянтинівської міської ради , яка після прийняття рішення Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області по справі № 233/7252/19 не подала до суду заяву про визнання спадщини відумерлою по квартирі АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Стягнути з Костянтинівської міської ради () збитки які вона понесла та які має обов`язково ще понести після залиття квартири позивача АДРЕСА_3 , та які складають 166387 грн 94 коп., в т.ч: роботи, та витрати які були вже виконані родиною позивача, як термінові, та були понесені грошові витрати як невідкладні 20158 грн., збитки, внаслідок недоотриманої вигоди 45000 грн., згідно кошторису на відновлювальне становище, яке існувало до залиття квартири та відновлювальний ремонт квартири позивача АДРЕСА_3 , після залиття 81 229 грн 94 коп., внаслідок пошкодження залиттям речей позивача 20 000, 00 грн; збитки, які вона повинна буде обов`язково понести - 20 000 грн., а точніше будуть надані до закінчення судових дебатів. Стягнути з відповідача згідно квитанції від 16.04.2021р. за отримання відомостей з ДРРП (5075140) сплачені нею 33 грн. Зобов`язати відповідача на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 виплатити моральну шкоду в розмірі 100530 грн (3000 Евро).

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 . В багатоповерховому будинку над її квартирою знаходиться квартира АДРЕСА_2 , яка не має власника. Територіальна громада в особі Костянтинівської міської ради не виконала свій обов`язок щодо визнання вказаної спадщини відумерлою. Зазначена квартира тривалий час була відкрита внаслідок чого з неї невідомими особами були викрадені внутрішньо квартирні радіатори центрального опалення. Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» перед початком опалювального сезону 2018 року не перевірило цілісність внутрішньо будинкової мережі, не здійснило роботи з промивання, випробування системи, та відкрило подачу теплоносія, в зв`язку з чим 26.11.2018 року відбулось залиття квартири позивача та квартир, що розташовані нижче.

27 лютого 2023 року позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд збільшити розмір в частині позовних вимог викладених в прохальній частині з прив`язкою до долара США на день подачі позову 10.07.2021р, та перевести з долара в гривню на дату прийняття рішення, в т.ч. збільшити терміни триваючих збитків на дату прийняття рішення: стягнути з Костянтинівської міської ради збитки які позивач понесла та які має обов`язково ще понести після залиття квартири позивача АДРЕСА_3 , для відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, які складають 223230 грн 14 коп., що дорівнює 8182,93 дол. США по курсу 27,28 грн за дол., в т.ч : роботи, та витрати які були вже виконані родиною позивача , як термінові, та були понесені грошові витрати як невідкладні 20158 грн., що дорівнює 738,93 долар США по курсу 27,28 грн за дол. Збитки, внаслідок недоотриманої вигоди 71842,20 грн, що дорівнює 2633.51 долар США по курсу 27,28 грн за дол. Згідно кошторису на відновлювальне становище, яке існувало до залиття квартири та відновлювальний ремонт квартири позивача АДРЕСА_3 , після залиття - 81229 грн 94 коп., що дорівнює 2977,64 долар США по курсу 27,28 грн за дол. Внаслідок пошкодження залиттям речей позивача 20000, 00 грн, що дорівнює 733,14 долар США по курсу 27,28 грн за дол. Збитки, які позивач повинен буде обов`язково понести 30 000 грн., а точніше будуть надані до закінчення судових дебатів. (триваючі збитки, які збільшуються), кожного місяця, що дорівнює 1099,71 долар США по курсу 27,28 грн за дол. Стягнути з відповідача згідно квитанції від 16.04.2021р. за отримання відомостей з ДРРП (5075140) сплачені позивачем 33 грн. 6. Зобов`язати відповідача на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) виплатити моральну шкоду в розмірі 100530 грн (3000 Евро).

Відповідач Костянтинівська міська рада надала відзив, в якому позовні вимоги не визнала, пояснила, щодо вимог позивача про визнання противоправною та незаконною бездіяльність міської ради у контексті не подання відповідної заяви про визнання спадщини відумерлою зазначу, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2021 по справі № 233/3774/21 спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 31,0 кв.м., визнано відумерлою та передано вказану квартиру у власність Костянтинівської міської територіальної громади в особі Костянтинівської міської ради. Зазначено і те, що квартиру позивача було затоплено до моменту повідомлення виконавчого органу міської ради про те що квартира покинута, 23.11.2018, тому вважає що вини міської ради пов`язаною з її бездіяльністю, що спричинило пошкодження майна позивача немає. Наслідками пошкодження майна позивача стали ознаки об`єктивних явищ, а саме зазначена квартира тривалий час була відкрита внаслідок чого з неї невідомими особами були викрадені внутрішньо квартирні радіатори центрального опалення, що було встановлено судом у справі № 233/7252/19 (рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.05.2020).

Відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов`язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов`язок із відшкодування шкоди.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Щодо кошторису на відновлювальне становище у сумі 81229,94 грн., зазначаємо що цей документ не відповідає встановленим нормам (ДСТУ Б Д.1.1- 1:2013, гл. 61 ЦК України), а саме: кошторис є додатком до договору підряду, однак в матеріалах справи відсутній цей документ; форма кошторису не відповідає державним нормам і для виконання будівельних (ремонтних) робіт, за укладеним договором підряду, спеціаліст (підприємство), що має відповідний сертифікат на право діяльності, розробляє у відповідній будівельній програмі (програмний комплекс «АВК») кошторисну документацію, що складається з дефектного акту, локального кошторису, відомості, розрахунку і тому, вважаю, що суми вказані у кошторисі, що надається позивачем ґрунтуються на припущеннях і взагалі документ не відповідає нормативам.

Залиття меблів, збитки які позивач повинен буде обов`язково понести, ці суми знов таки орієнтовані, що позивачем не заперечується, ґрунтуються на припущеннях, без фактичних даних та документального підтвердження.

Щодо моральної шкоди зазначаємо, що частинами 1, 2 та 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тобто, вважають, що позивач повинна довести факт завдання їй моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від Позивачки додаткових зусиль для організації її життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає про те, що у зв`язку із бездіяльністю міської ради у розумінні невизнання в судовому порядку спірної спадщини відумерлою та розпорядження ним, вона зазнала в тому числі моральної шкоди у вигляді триваючого стресового фактору.

Законодавством передбачено що за належне утримання і за будь-які наслідки неналежного утримання квартир (житла) відповідають їх власники, а згідно виписки з ЄДР власником на день подачі відзиву був ОСОБА_2 , який помер у 2015 році, що було встановлено судом у справі № 233/7252/19 і у якого відсутні спадкоємці які розпорядилися би його майном, зазначу і те що наслідками пошкодження майна позивача стали ознаки об`єктивних явищ, а саме зазначена квартира тривалий час була відкрита внаслідок чого з неї невідомими особами були викрадені внутрішньо квартирні радіатори центрального опалення, що було встановлено судом у справі № 233/7252/19, важливим моментом в цій спірній ситуації є те, що квартиру позивача було затоплено до моменту повідомлення виконавчого органу міської ради про те, що квартира покинута, 23.11.2018, тому вважаю що вини міської ради пов`язаною з її бездіяльністю, що спричинило пошкодження майна позивача немає і вважаю що і відсутні правові підстави задоволення вимог моральної шкоди, адже наслідками пошкодження майна позивача стали ознаки об`єктивних явищ.

Разом з тим зазначають, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй душевних страждань начебто протиправними діями відповідача по справі, зокрема документальним підтвердженням, тощо.

Згідно з статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами, визначеними частиною 2 статті 533 ЦКУ, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, враховуючи аналіз вище наведених норм, позивач не має права збільшувати розмір позовних вимог посилаючись на прив`язку до іноземної валюти, так як понесені ним збитки на момент подачі позовної заяви не облічувались в доларах США та не маюсь достатніх на це підстав.

Позивачка надала відповідь на відзив відповідача Костянтинівської міської ради, в якому з запереченнями відповідача не погодилася, посилаючись на їх безпідставність.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належний чином, пояснення по справі не надав.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно із частиною 3 статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2021 по справі № 233/3774/21 спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 31,0 кв.м., визнано відумерлою та передано вказану квартиру у власність Костянтинівської міської територіальної громади в особі Костянтинівської міської ради.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльності Костянтинівської міської ради, яка полягала у не поданні до суду заяви про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка складається з права власності на квартиру АДРЕСА_2 , не підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 21833892 від 11.02.2009 року, виданим Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації. КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» є виконавцем послуг з управління, утримання та ремонту комунального житлового фонду м. Костянтинівки та надає послуги з утримання будинку АДРЕСА_5 на підставі рішення Костянтинівської міської ради №5/54-1229 від 21.10.2010 року та рішення Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради №106 від 17.04.2015 року. В рахунок тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій щодо обслуговування будинку АДРЕСА_5 включено, в т.ч. технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації, що підтверджується розрахунком тарифу по будинку, наданим КП «СЕЗ».

26.11.2018 року через відсутність радіатора внутрішньо квартирної мережі централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_2 під час подачі теплоносія до будинку відбулось залиття вказаної квартири, вказані обставини визнаються сторонами.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року встановлено факт неналежного надання послуг з підготовки (відновлення) схем внутрішньобудинкових систем центрального опалення до початку постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_5 Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» у 2018 році.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Пунктом 1.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, визначено, що повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг; порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показів засобів обліку; права та обов`язки споживачів, виконавців, виробників; оформлення претензій споживачів до виконавців; порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг визначаються згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 2.3.6. Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 до п. 2.3.6 Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету; в якому описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено; з зазначенням причини залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС, (чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. у роботу системи); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, які його також підписують.

В абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за №76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4). Натомість Додаток 4 вимагає чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін. Додаток 4 Правил при складанні акту вимагає надати висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін. Окрім того, акт повинен містити інформацію про ознайомлення мешканців квартир щодо відомостей даного акту.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття.

Позивачкою не надано жодного акту, який складений відповідно до норм діючого законодавства.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме відповідача, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою, відповідно вина відповідача не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачкою не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, що завдана майну позивачки.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, а саме твердження щодо того, що залиття квартири сталось з вини відповідачів, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачка вказує про те, що суть заподіяної позивачці моральної шкоди полягає в триваючому стресорного фактору, як можливого факту повторення залиття її квартири.

Але слід зазначити, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача було завдано позивачці моральних страждань, суду надано не було.

Позивачкою також не надано належних доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири саме з вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди також немає.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення саме з Костянтинівської міської ради збитків, які понесла позивачка після залиття 26.11.2018 року квартири АДРЕСА_4 , не підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу чинним законодавством не передбачений, а пред`явлення позову, залучення відповідачів у справі регулюється процесуальним законодавством.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівської міської ради (, адреса: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Костянтинівської міської ради Донецької області (), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів на відшкодування збитків та шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06 листопада 2023 року.

Суддя