Провадження № 2/932/1211/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_5 правонаступником якого є ОСОБА_1 , в уточненій редакції якого позивач просила суд:

-визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими будівлями, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 становила 43/200 частини;

-визнати за ОСОБА_1 (в первинній редакції за ОСОБА_5 ), право власності на 43/480 частин житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , посилався на те, що він є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , якими, у шлюбі, було придбано частину житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та який було оформлено на ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на належну їй частку майна у спільній сумісній власності з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у 2018 році звернувся до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, за результатами розгляду якої державним нотаріусом 10.01.2018 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

З огляду на вищезазначене ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та правонаступником якого є ОСОБА_1 , вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено, що позивач ОСОБА_5 , правонаступником якого виступає ОСОБА_1 , приходиться їй дядьком. За час спільного життя ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ними було придбано частину житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому, з огляду на наявність інших співвласників, за ОСОБА_7 , враховуючи наявність права власності на частину, було визнано ідеальну частку, яка складається з 43/100 частин домоволодіння. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складалось з 43/100 частин вищезазначеного домоволодіння, за прийняттям якої звернулись: ОСОБА_5 - син, ОСОБА_9 - донька, діти сина ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Після смерті батька, ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на належну йому частку у спадковому майні, також свідоцтва були отримані ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 (у зв`язку із смертю ОСОБА_9 ). Згодом відповідачем було набуто право власності, за договором купівлі-продажу, часток, які належали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у зв`язку з чим вона стала власником 86/300 частин вищезазначеного домоволодіння, а ОСОБА_5 - 43/300 частин. З огляду на те, що ОСОБА_5 знаючи про те, що на час смерті його матері її частка не була виділена із спільного сумісного майна і спадкова справа після її смерті не заводилася, останній лише у 2018 році вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_14 від 25.09.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 та призначено її до розгляду.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_14 , справу було передано судді Томашу В.І., яким за ухвалою від 15.05.2019 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із закінченням відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді ОСОБА_16, яким за ухвалою від 11.11.2019 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2020, витребувано докази.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_16 у відставку, справу було передано судді ОСОБА_17 яким за ухвалою від 24.07.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_17 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 25.01.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2021 провадження у справі зупинено до залучення правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2022 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2022 виправлено описку в ухвалі від 13.06.2022.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2022 витребувано докази у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2023 залучено до участі у справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2023, провадження у справі закрито, в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 301/2400 частину житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, остаточна редакція яких викладена у заяві від 22.09.2023. Також представником позивача зазначено, що ОСОБА_5 вважав за необхідне звернутися з даним позовом до суду, оскільки має право на частку матері у спільному майні його батьків, з огляду на те, що на час смерті матері разом з нею проживав він та батько, тобто частина матері після її смерті повинна ділитись на дві частки, які повинні бути успадкованими ним та батьком.

У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти заявлених позовних вимог та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Також представник відповідача, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що відповідно до відповідно до копії свідоцтва про шлюб №4, у 1944 році між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу, прізвище подружжя - ОСОБА_6 .

Згідно копії договору від 23.07.1970, ОСОБА_7 набув у власність частину будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарчими спорудами, що становило, 43/100 частин домоволодіння (копія листа начальника інформаційно-юридичного відділу КП «ДМБТІ» ДОР Усманова С.В. від 10.08.2015, (Том №2 а.с.347). вказане також підтверджується копією свідоцтва про право власності від 01.03.1990.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2018 (справа №200/21326/16), судом встановлено що, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 43/100 частин домоволодіння (квартира №2) розташованої в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно копії інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 , спадщину після смерті ОСОБА_7 (щодо вказаного будинку) прийняли: ОСОБА_20 (син)- 43/300 частини, ОСОБА_9 (донька) - 43/300 частин, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (діти сина ОСОБА_10 )- 43/300 частини.

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6343921 та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2004, ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на 43/300 частини у січі 2005 року. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину від 09.12.2004.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2013, ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_9 отримала у спадок 43/300 частини будинку АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_9 прийняла у спадок після смерті батька - ОСОБА_7 однак не встигла оформити своїх прав.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 29.07.2015, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 передали у власність ОСОБА_3 належну їм 43/300 частину будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2018 у справі №200/21326/16, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2018 та постановою Верховного Суду від 02.03.2020, поділено домоволодіння АДРЕСА_1 ) шляхом виділення ОСОБА_3 , в натурі 29/100 частин вказаного домоволодіння, а ОСОБА_5 - 14/100 частин.

Згідно копії довідки наданої 28.09.2017 ОСОБА_5 , головою квартального комітету №4 Шевченківського району м.Дніпра, останній мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Також у довідці зазначено, що за вказаною адресою мешкали: ОСОБА_6 з 1970 року до дня смерті та ОСОБА_7 з 1970 року до дня смерті.

Відповідно до копії паспорта громадяни України ОСОБА_5 , останній рахувався зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.12.1977.

Згідно копії постанови завідуючої Сьомою дніпровською нотаріальною конторою Черновської Л.Г. від 10.01.2018, ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю факту спадкової маси, а саме - відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до копії спадкової справи №500/2021 відкритої після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_1 є правонаступником прав останнього.

До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Оскільки, як встановлено вище у даній справі, майно, на яке претендує позивач було набуте подружжям ОСОБА_6 до 01.01.2004, то його правовий режим повинен визначатися за положеннями КпШС України.

Так, відповідно до ст. 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України).

Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Отже, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17).

З огляду на те, що ОСОБА_6 , яка була дружиною ОСОБА_7 та якими було набуте домоволодіння, померла у лютому 1996 року, до виниклих правовідносин застосовуються приписи ЦК УРСР щодо механізму спадкування у редакції станом на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Як роз`яснено у постанові ВС/КЦС від 25.03.2020, прийнятій за результатами розгляду справи №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Вказане також узгоджується з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини.

З огляду на зазначене вбачається, що ОСОБА_5 , як син ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і особа, яка на момент смерті ОСОБА_6 , якій належала частина придбаного у шлюбі майна, мав право на спадкування належної йому частки майна після смерті матері, оскільки фактично прийняв її .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, та в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалів справи вбачається, що під час оформлення спадкових прав після смерті батька - ОСОБА_7 (свідоцтво про право на спадщину за законом було видано у 2004 році), ОСОБА_5 усвідомлював/вбачав, що спадщина, яка відкрилась після смерті батька включала в себе майно, яке належало подружжю ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, однак жодних дій спрямованих на захист/реалізацію свого права на спадкування після смерті матері - ОСОБА_6 ним за період з 1997 року по 2018 (постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом), вчинено не було.

Виходячи з того, що з даним позовом ОСОБА_5 , до суду, звернувся лише у вересні 2018 року, а про наявність свого порушеного права він був обізнаний з серпня 1997 року про, що свідчить довідка-характеристика надана останньому на звернення до БТІ (Том №2 а.с.198) з метою оформлення спадкових прав після смерті батька, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки ОСОБА_5 за законом був звільнений від сплати судового збору, його слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом- відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 05.10.2023 року.

Суддя В.В. Куцевол

25 вересня 2023 року