УХВАЛА

03 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 753/9167/22

провадження № 61-14761ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила суд визнати недійсним кредитний договір від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 50 000 грн, укладений між нею та відповідачем; визнати недійсним кредитний договір від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 19 900 грн, укладений між нею та відповідачем; зобов`язати відповідача списати усі відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції за вказаними кредитними договорами; визнати недійсними транзакції по банківському рахунку № НОМЕР_1 по зарахуванню кредитних коштів, що були здійснені 08 лютого 2022 року; стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 14 070 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 50 000 грн, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним кредитний договір від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 19 900 грн, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» застосувати наслідки недійсності кредитного договору від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 50 000 грн, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» застосувати наслідки недійсності кредитного договору від 08 лютого 2022 року № б.н. на суму 19 900 грн, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 13 524 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № НОМЕР_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2023 року касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року передана для розгляду колегії суддів: Яремку В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В. (касаційне провадження № 61-14761ск12).

Відповідно до розпорядження Заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2023 року № 1345/0/226-23 про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_2 та на підставі службової записки Секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 753/9167/22 за касаційним провадженням № 61-14761ск23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 03 липня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року визначено суддю-доповідача - Лідовця Р. А. та суддів, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Предметом позову у даній справі є вимоги немайнового характеру, заявлені з підстав порушення відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги майнового характеру щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 14 070 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн * 250 = 671 000 грн).

Ураховуючи те, що справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Проте, посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не додає до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували та по суті не погоджується з фактичними обставинами справи та оціненими судами доказами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання заявника на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням та не дає підстав для висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник