Справа № 454/3547/19 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О. А.
Провадження № 22-ц/811/2079/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника відповідача Рачинської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великомостівської міської ради Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 2,70 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Великомостівської міської ради Червоноградського району Львівської області, як члена колгоспу ім. Ленінський Шлях.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що була членом колгоспу «Світанок», з подальшим правонаступництвом ССП ім. Лесі Українки, колгоспу Л. Українки, колгоспу ім. Ленінський Шлях, і на час розпаювання не була виключена із членів колгоспу, однак, при розпаюванні колгоспу земельна ділянка їй виділена не була, чим порушено її право на отримання земельної частки (паю).

Зазначає, що рішенням Сокальської районної ради від 05 квітня 1995 року затверджено проект роздержавлення та приватизації земель селянських спілок, середня частка паю колгоспу «Ленінський Шлях» становила 2,7 га, відповідно до довідки старости у селах Реклинець, Стремінь від 09 грудня 2019 року №1604 середня земельна частка паю на землях с. Реклинець Сокальського району становила 2,7 га в умовних кадастрових гектарах.

Вважає, що факт її членства в колгоспі підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою правонаступника колгоспу ім. Ленінський Шлях.

За позицією позивача, визнання за нею права на земельну частку (пай) не порушує нічиїх інтересів.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 2,70 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Великомостівської міської ради Червоноградського району Львівської області, як члена колгоспу ім. Ленінський шлях.

Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року стягнуто з Великомостівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач Великомостівська міська рада Львівської області, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що позивач, відповідно до записів у її трудовій книжці, була звільнена з посади вихователя в 1993 році, а проекти роздержавлення та приватизації земель селянських спілок, зокрема, ім. Л. Українки, був затверджений в 1996 році і, відповідно, на момент розпаювання земель, позивач не працювала в колгоспному господарстві і не була зайнята в соціальній сфері села, а тому права на отримання даного паю не мала.

На переконання апелянта, судом не враховано норм ст.25 ЗК України та п.8 Перехідних положень ЗК України, якими передбачено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа, з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Апелянт вважає, що суд помилково дійшов висновку про те, що позивач мала право на отримання земельної частки (паю), оскільки сама позивач зазначає, що була лише членом колгоспу.

Звертає увагу, що до матеріалів справи додано списки осіб, які мали право на отримання відповідної земельної частки (паю), проте, в жодному із списків позивачка не вказана.

Щодо довідки ТОВ «Реклинець», на яку опирається і суд при ухваленні оскаржуваного рішення, для апелянта є незрозумілим, на підставі чого ТОВ «Реклинець» видано довідку про те, що ОСОБА_1 була членом колгоспу і на час розпаювання земель не була виключена з членів колгоспу, оскільки не вказано підставу надання такої довідки.

На думку апелянта, зазначена довідка не є документом, який би підтверджував, що позивачка є членом колгоспу.

Наголошує, що документами, які підтверджують такі факти, є виписка з рішення загальних зборів колгоспу або правління колгоспу, однак, такі документи позивачкою не надані.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним й таким, що прийняте з неправильним застосування норм матеріального права, без дотримання норм процесуального права та без урахування фактичних обставин справи і належної оцінки доказів.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їхньої сторони.

Заслухавши пояснення представника Великомостівської міської ради Львівської області в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року (далі Закон №899-IV) визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств (далі КСП), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону №899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

У ч.9 ст.5 ЗК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості).

Згідно з ч.1 ст.22 ЗК України, право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

У ч.2 ст.23 ЗК України вказано, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на пай виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Згідно з пунктом 8 Перехідних положень Земельного кодексу України (2001 року) із змінами, внесеними Законом №1694-ІV від 20.04.2004 року, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Судом встановлено, що ухвалою ХІV сесії Львівської обласної ради від 08.12.1993 року №351 затверджено Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області, згідно з яким, право на отримання земельного паю мали особи, які на час проведення паювання землі працювали у сільському господарстві (усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, пенсіонери з їх числа), а також особи, зайняті в соціальній сфері села, які проживали у сільській місцевості (працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих органів), а також пенсіонери з їх числа.

Аналогічні за змістом положення містились й у статті 6 ЗК України (1991 року), якою також було передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Відповідно до записів у трудовій книжці, 18.10.1989 року позивачку звільнено з посади звільненого голови профкому колгоспу «Ленінський шлях», 31.05.1991 року позивачка прийнята на посаду вихователя дошкільного закладу с. Реклинець по переводу, з якої її звільнено за власним бажанням 01.03.1993 року, наступний запис у трудовій книжці датований 12.12.2005 року.

Отже, на момент затвердження Проекту роздержавлення і приватизації спілки пайовиків ім. Лесі Українки (правонаступник колгоспу ім. Ленінський шлях) і, відповідно, на момент розпаювання земель у 1995 1996 роках, позивач не працювала в сільському господарстві і не була зайнята в соціальній сфері села, а тому права на отримання земельного паю не мала.

Правильність такого висновку підтверджується й «Списком громадян для визначення середньої земельної частки по Реклинецькій сільській раді народних депутатів», у якому прізвище позивачки відсутнє і до проведення розпаювання земель та видачі сертифікатів позивачка не зверталась, зокрема, до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення її до списку, або ж після розпаювання земель для проведення перепаювання.

Колегія суддів вважає правильними доводи відповідача про те, що членство особи в КСП на час розпаювання має підтверджуватись випискою з рішення загальних зборів колгоспу або правління колгоспу, однак, такі документи позивачкою не надані, а відтак, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для висновку про належність позивачці, як члену колгоспу ім. Ленінський шлях, права на земельну частку (пай).

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного спору наведених вище норм матеріального права не врахував та не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення даного спору і є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті заявлених позивачем вимог, скасуванню підлягає також і додаткове рішення суду, яким вирішувалось питання розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та ураховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн. 60 коп. підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_1 .

У зв`язку з перебуванням суддів на підготовці в НШСУ в період з 23 по 27 жовтня 2023 року включно, повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Великомостівської міської ради Львівської області задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року та додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Великомостівської міської ради Львівської області судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич