Номер провадження: 22-ц/813/6432/23
Справа № 522/5934/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Приміча Дениса Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 22 травня 2023 року по цивільній справі за заявою представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеса із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, зазначаючи, що у 2017 році було прийнято постанову про арешт майна боржника, а саме ОСОБА_1 , через ухилення від виконання зобов`язань. Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» в свою чергу, вказує, що боржник веде переговори з банком, щодо винайдення шляхів погашення заборгованості, оскільки фактичні доходи ОСОБА_1 це пенсія, з якої щомісячно стягується 20% для погашення кредитної заборгованості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 06 квітня 2018 року апелянту було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, дія якої продовжується й на момент звернення до суду із апеляційною скаргою (т. 3, а.с. 1-15).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 22 травня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишено без задоволення (т. 3, а.с. 53-57).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Приміч Денис Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 22 травня 2023 року скасувати та винести постанову, якою скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зазначену ухвалу постановлено з неправильним застосуванням норм процесуального права, оскільки згідно діючому законодавству тимчасове обмеження у праві виїзду за межі країни можливе при ухилення боржника від виконання зобов`язань. Проте матеріали справи не містять жодних доказів умисного ухилення апелянта від виконання зобов`язань. ОСОБА_1 є непрацездатною особою з огляду на вік та не має жодного доходу окрім пенсії, з якою регулярно стягується 20% на виконання зобов`язання. Разом з тим, апелянт наголошує на тому, що влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки. Крім вищезазначеного, у апелянта було діагностовано онкологічне захворювання, для детальної діагностики якого потрібно звернутися до спеціалізованого медичного закладу закордоном, що, в свою чергу, є неможливим через тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (т. 3, а.с. 63-73).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.06.2023 року було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 31.08.2023 року справу призначено до розгляду (т. 3, а.с. 77-79, 87).

19.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив адвоката Мурашко Івана Сергійовича в інтересах ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, згідно змісту якої останній зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам справи, адже апелянтом в свою чергу не було подано жодного доказу, який міг би підтвердити факт виконання або часткового виконання зобов`язань, іншої інформації щодо вчинення дій, спрямованих на виконання зобов`язання, при цьому, останнім з моменту відкриття виконавчого провадження та по теперішній час (минуло 6 років) так і не було подано на вимогу державного виконавця декларацію про доходи та майно. Окрім того, адвокат Мурашко Іван Сергійович також стверджує, що долучені ОСОБА_1 до заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України додатки лише підтверджують факт звернення апелянта до медичних закладів, проте аж ніяк не часткове виконання боржником зобов`язань за виконавчим провадженням. При цьому. зазначає, що матеріали виконавчого провадження та матеріали цивільної справи свідчать в цілому про бездіяльність боржника, яка спрямована на невиконання ним відповідного зобов`язання, адже ОСОБА_1 на вимогу державного виконавця з липня 2017 року не вчиняв і не вчиняє жодних дій з погашення заборгованості за виконавчим документом на користь стягувачів ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк».

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час, місце та порядок проведення судового розгляду повідомлені належним чином.

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Приміч Денис Володимирович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. Адвокат Мурашко Іван Сергійович. Котрий діє в інтересах ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо відмови в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що проаналізувавши зміст поданої заяви та докази на підтвердження заявленої вимоги, виходячи із того, що зобов`язання з дати ухвалення рішення суду не виконано, виїзд за кордон унеможливить виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, суд вважає подану заяву невмотивованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом з тим. суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_1 про необхідність виїзду за межу України до Ізраїлю на підставі консультативного висновку клінічного онколога МД «Одрекс», оскільки носить рекомендаційний характер, а також наявні інші відомості про проходження медичного обстеження та лікування в м. Києві. Доказів необхідності лікування саме за кордоном матеріали справи не містять. Так, заявником не надано відомостей, що рішення у справі Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/3442/16-ц ним виконано. На думку суду, визнання боржником наявності в нього непогашеної заборгованості, яку він не виконує з 2017 року, з дня видачі виконавчого документу, є діями направленими на ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, а виїзд за межі країни, може призвести до невиконання боржником рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положенням ст. 441 ЦПК України, передбачено право суду застосувати такий захід, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, з метою забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 5 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441).

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Приморського районного районного суду міста Одеси від 06..2018 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.03.2019 року у справі № 522/5934/18 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 509/3442/16-ц, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 06.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 838535 грн.

Адвокат Приміч Денис Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в свою чергу, звертаючись до суду із відповідною заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду застосоване ухвалою суду від 06.04.2018 року, зазначав, що боржник веде активні переговори з банком, спрямовані на винайдення шляхів погашення наявної заборгованості, оскільки фактичні доходи ОСОБА_1 це пенсія, з якої щомісячно стягується 20% для погашення кредитної заборгованості. Зазначені обставини останнім також було наведено в апеляційній скарзі в якості доводів на спростування висновків суду першої інстанції наведених в оскаржуваній ухвалі, посилаючись при цьому на положення ч. 5 ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, тобто до зазначеної заяви боржником повинні бути долучені належні, обґрунтовані та достатні докази на підтвердження наявності відповідних підстав для скасування таких заходів забезпечення виконання судового рішення.

Однак, як вбачається з наявних матеріалів справи, заявником в свою чергу, на якого покладається обов`язок щодо доказування наявності існування відповідних підстав, жодних відомостей на підтвердження вжиття певних заходів спрямованих на виконання наявних зобов`язань за виконавчим листом ОСОБА_1 , на які останній посилається, таких як проведення певних домовленостей з банком, спрямованих на вирішення питання повернення наявної заборгованості та відповідно результати таких перемовин, надано не було. Боржником також не надано відповідних доказів на підтвердження здійснення щомісячних перерахувань за рахунок пенсії у розмір 20% як виконання зобов`язань за виконавчим листом, в тому числі відсутності будь-якої іншої фінансової можливості виконати наявне зобов`язання. При цьому, матеріали справи, в свою чергу, містять відомості щодо наявності зареєстрованого за ОСОБА_1 транспортного засобу Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , та винесення державним виконавцем 30.01.2018 року постанови в рамках виконавчого провадження № 54393029 про розшук вказаного майна боржника. Зазначені обставини не спростовано апелянтом по справі та не надано відомостей щодо наявності/відсутності існування таких обставин, в тому числі інформації щодо місцезнаходження вказаного транспортного засобу.

Стосовно посилань апелянта на необхідність проведення відповідного лікування за межами України, як підстава для скасування вжитих заходів, слід зазначити, що матеріали справи містять медичну документацію, згідно якого останній систематично проходить певні дослідження та консультації у зв`язку із наявністю відповідного захворювання. Проте наявні консультативні висновки, на які посилається апелянт, містять виключно рекомендаційний характер, у зв`язку із наявність захворювання, щодо проведення додаткових досліджень в клініці за кордоном, однак не є безпосереднім направленням на лікування. При цьому, будь-яких відомостей щодо країни, міста, місця проживання тощо, джерел фінансування, у випадку виїзду в подальшому за межі України, останнім також надано не було ні до суду першої інстанції, ні безпосередньо до апеляційного суду. В матеріалах справи в тому числі відсутні також відомості й щодо осіб, які зі слів апелянта, готові взяти на себе витрати щодо організації лікування за кордоном та їх письмові підтвердження з яких можна було зробити висновок щодо обсягу їх зобов`язань щодо боржника, які вони гарантують. За наведених обставин в сукупності, такі посилання ОСОБА_1 ,як підстава для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду, відхиляється апеляційним судом, оскільки належним чином не обґрунтована та не підтверджена відповідними доказами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки апелянтом будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції наведено не було, а наведені в апеляційній скарзі спростовуються наявними матеріалами справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції правильно вирішено питання щодо відсутності підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України до виконання рішення суду та як результат, відмови у задоволенні відповідної заяви. При цьому, останньому роз`яснюється його право у відповідності до положень ч. 8 ст. 441 ЦПК України на повторне звернення до суду із заявою про скасування вжитих заходів, у разі виникнення підстав для скасування таких заходів, долучивши при цьому відповідні належні та допустимі докази на підтвердження існування таких.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачі - ті обставини, на які вони посилалися як на заперечення проти позову.

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли належного підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали Приморського районного суду м. Одеса від 22.05.2023 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Приміча Дениса Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 03 листопада 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк.