КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №752/11324/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Чередніченко Н.П.

Провадження №22-ц/824/11547/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича, та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., та зобов`язання вчинити дії.

Просив суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. у виконавчому провадженні № 36600031 щодо не зняття арешту з грошових коштів ОСОБА_1 на банківському рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», а також зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. зняти арешт у виконавчому провадженні № 36600031 із грошових коштів ОСОБА_1 на банківському рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування вимог скарги зазначив, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 36600031 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3358/12, виданого 22.01.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центр факторингових послуг» боргу в розмірі 12 435 356,66 грн.

В межах виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 09.02.2023 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника.

Скаржник зазначив, що постановою накладено арешт на грошові кошти, що є пенсійними виплатами, що надходять на картку в АТ КБ «Приватбанк».

За даними банку ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» банківський рахунок НОМЕР_1 , на яку отримує виключно пенсію.

Звернувшись до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з грошових коштів на вказаному рахунку, однак, відповіді на вказану заяву скаржник не отримав.

Скаржник вважає бездіяльність головного державного виконавця протиправною, оскільки, відповідно до вимог закону рахунки, які передбачені для виплати пенсії, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича щодо не зняття арешту з грошових коштів ОСОБА_1 , які перебувають, як виплата пенсійного фонду, пенсія, - на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_1 .

Зобов`язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , які перебувають, як виплата пенсійного фонду, пенсія, - на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» () на ім`я ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича від 09.02.2023 року в рамках виконавчого провадження № 36600031.

В іншій частині вимог скарги відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 14 червня 2023 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20, в якому цитуються приписи Закону України «Про виконавче провадження» стосовно звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, статтю 70 цього Закону, яка встановлює розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.

Але предметом розгляду скарги на дії державного виконавця є зняття арешту з грошових коштів скаржника.

Крім того, судом першої інстанції не були враховані нормативно-правові акти, на час подання скарги до суду, зазначені в листі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 21.03.2023 № 34134/34361-31-23/20.1.

На час постановлення оскаржуваної ухвали (25.05.2023) набув чинності (06.05.2023) закон, яким внесені зміни до законодавства про виконання судових рішень (Закон № 3048-ІХ).

Зокрема, ним визначено, що на період війни фізичні особи - боржники, кошти яких накладено арешт органами ДВС, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2 мінімальних розмірів заробітної плати. Тобто, на суму 13 400 грн.

ОСОБА_1 не було подано заяви державному виконавцю про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій (для отримання пенсії), судом першої інстанції при постановлені ухвали зміни в законодавстві України були проігноровані.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзивів на апеляційну скаргу не надходив, відповідач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник скаржника ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечував щодо вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Представник апелянт Вірченко Ю.М. , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник стягувача Ларвін О.Л., направив заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 36600031 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3358/12, виданого 22.01.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центр факторингових послуг» боргу в розмірі 12435356,66 грн.

В межах зазначеного виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 09.02.2023 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника.

Скаржник зазначив, що постановою, арештовано усі грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк, який належить скаржнику та має спеціальний режим використання - для виплати пенсії.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк», що ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку (рахунок) НОМЕР_1 , на яку отримує соціальні виплати, а також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем було допущено бездіяльність щодо не зняття арешту з коштів (пенсійних виплат) на рахунку, суд, з огляду на норми ст. 451 ЦПК України, а тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення скарги на бездіяльність головного державного виконавця в частині зобов`язання головного державного виконавця скасувати арешт із грошових коштів боржника - пенсійних виплат, які перебувають на рахунку, відкритого в банку на ім`я скаржника.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України`Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частиною 2 ст.18 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як встановлено судовою колегією, постановою виконавця накладено арешт на грошові кошти скаржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, де зазначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів (ч. 1 та 2 статті 68 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII). За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Однак посилання в апеляційні скарзі про те, що предметом розгляду скарги на дії державного виконавця є зняття арешту з грошових коштів скаржника, та посилання на те що обов`язок повідомляти про спеціальний статус рахунку лежить на банківській установі не може бути взятий до уваги колегією суддів, так як у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі N 756/1927/16, зазначено, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, які містяться на рахунку зі спеціальним чи обмеженим режимом використання та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі N 520/4794/20 (провадження N К/9901/18373/20), від 22 липня 2021 року у справі N 280/3860/20 (провадження N К/9901/32604/20).

У зазначених вище справах суди дійшли висновку, що державний/приватний виконавець, виконуючи рішення суду, може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім коштів, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частин другої - четвертої статті 59 Закону N 1404-VIII, зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання в разі знаходження коштів на рахунку, накладення арешту на який заборонено.

Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини четвертої статті 59 Закону України`Про виконавче провадження"). Водночас у разі ненадходження виконавцю документів щодо такого підтвердження у останнього відсутні підстави для зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на рахунку, призначеному для виплати заробітної плати.

Крім того, доводи апелянта про те що судом першої інстанції не були враховані нормативно-правові акти, на час подання скарги до суду, зазначені в листі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 21.03.2023 № 34134/34361-31-23/20.1.

Колегія суддів відхиляє та вивчивши матеріали справи погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича, адже відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець в свою чергу після отримання листа боржника не виконав вимоги статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", й всупереч цьому направив боржнику лист, де зазначив що вирішення питання щодо звільнення (зняття арешту з коштів може бути вирішено виключно в судовому порядку.

Однак, виконавець зобов`язаний був зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII). Також виконавець міг самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Посилання апелянта про те, що на час постановлений оскарженої ухвали (25.05.2023) набув чинності (06.05.2023) закон, яким внесені зміни до законодавства про виконання судових рішень (Закон № 3048-ІХ). Зокрема, ним визначено, що на період війни фізичні особи - боржники,кошти яких накладено арешт органами ДВС, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2 мінімальних розмірів заробітної плати. Тобто, на суму 13 400 грн.

Колегія суддів дослідивши посилання апелянта на вказану постанова, встановила, що вона роз`яснює порядок та можливість користування коштами розмішеними на рахунках без спеціального статусу, однак в скарзі яку подав ОСОБА_1 , він просив скасувати арешт накладений головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича в рамках виконавчого провадження №36600031, на пенсійний рахунок боржника в супереч діючим нормам.

Колегія суддів вважає, що з отриманої інформації про правову природу коштів на рахунку із наданням відповідних документів на підтвердження їх статусу державний виконавець допустив бездіяльність. А саме, щодо не зняття арешту з коштів, а тому в цій частині слід визнати протиправною бездіяльність державного виконавця. Так як з виписки по рахункам від 1 березня 2023 року слідує, що кошти які надходили на рахунок боржника були виплатами з Пенсійного фонду України.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України`Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України`Про виконавче провадження".

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія судів прийшла до висновку, що існуючий арешт майна позивача порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право скаржника, а тому рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко