Провадження № 4-с/761/211/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Романишена І.П., дослідивши матеріали скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання, яка подана ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023р. представник скаржника ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі вказаною скаргою, в порядку статті 447 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів скарги, останню подано та сформовано в системі «Електронний суд» і підписано представником скаржника ОСОБА_1 , проте документи на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до змісту акта Шевченківського районного суду м.Києва від 02.11.2023р. за №166, під час опрацювання електронного повідомлення, надісланого ОСОБА_1 виявлено, що відсутній вміст файлу Довіреність, який вказаний у додатку до скарги сформованої в системі "Електронний суд" від 30.10.2023р.

За ч.1, ч.2, ч.4, ч.7 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №486/259/21 дійшов висновку, що електронне доручення, яке можливо надати за допомогою підсистеми «Електронний суд», видається за наявності у відповідної особи довірителя та його представника особистих електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд», що передбачає наявність у таких осіб електронного цифрового підпису. Електронне доручення видається лише за умови його підписання електронним ключем довірителем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд». Надалі таке електронне доручення автоматично додається до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя через підсистему «Електронний суд», при цьому у користувачів відсутня можливість будь-яким чином впливати на зміст та вигляд такого електронного доручення, тобто воно формується підсистемою «Електронний суд» самостійно, відповідно до обраного обсягу повноважень представника.

За таких обставин, скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання, яка подана в інтересах ОСОБА_2 підписана представником Малиновською Еллою Станіславівною за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва скаржника в Шевченківському районному судді м.Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до положень п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, скаргу слід повернути скаржнику на підставі п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст.10, 62, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання, яка подана ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - повернути скаржнику.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА