Рішення

Іменем України

30 жовтня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/6796/23

Провадження №2/751/1375/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

представники позивача Підгорний Костянтин Євгенійович, ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок, внаслідок набуття у власність предмета іпотеки,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення 227 636,58 грн, що є інфляційними втратами, 3% річних, які нараховані за період з 22.04.2016 до 29.12.2022 на суму 187 085,59 грн, яка в період з 01.11.2022 до 29.12.2022 сплачена в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя (а.с.2-6).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі №751/2658/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про захист прав споживачів, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.11.2022, стягнуто на його користь, як іпотекодавцю, 3 954 749,71 грн у рахунок відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя. Отже, починаючи з 21.04.2016, з моменту переходу від позивача до відповідача права власності на предмет іпотеки, відповідач в якості відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя був зобов`язаний сплати позивачу кошти в розмірі 3 954 749,71 грн. Разом з тим, в рахунок часткового погашення зобов`язань в період з 01.11.2022 до 29.12.2022 сплачено лише 187 085,59 грн. Посилаючись на ст.625 ЦК України вважає, що відповідач за весь час прострочення, починаючи з 22.04.2016 до 29.12.2022, зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 15.08.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 13.09.2023 відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про передачу справи за підсудністю, про об`єднання справ в одне провадження та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 13.09.2023 відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача.

У встановлений термін від представника відповідача надійшов відзив (а.с.49-52), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що до вказаних правовідносин не можна застосувати норми Закону України «Про іпотеку» та посилання на постанову Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №200/14524/16-ц, а саме, що момент виникнення заборгованості перед позивачем виник з моменту державної реєстрації, який враховуючи текст позовної заяви та додатки до неї позивачу достеменно невідомий або невигідний, оскільки в прохальній частині позовної заяви зазначено початок нарахування санкцій передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України з 22.04.2016, а вже в розрахунку наданому позивачем - 19.04.2016. Також зазначив, що заборгованість у Товариства виникла саме з моменту набрання рішення суду законної сили, а саме з 09 листопада 2021 року.

Також представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.68-80).

Представник позивача подав відповідь на відзив (а.с.157-158) та письмові пояснення (а.с.159-160), згідно яких зазначив, що грошове зобов`язання іпотекодержателя з відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог. Отже, предметом доказування в справі є момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та розмір перевищеної вартості забезпечених іпотекою вимог. Крім того, відповідачем заявлено про застосування наслідків строку позовної давності за період з 22.04.2016 до 08.08.2020. Зазначив, що 22.04.2016 почався обчислюватися строк позовної давності. В квітні 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогами про стягнення основного зобов`язання, отже строк позовної давності перервався. Таким чином, позивач міг звернутися до відповідача у строк до квітня 2021 року. В той же час 02.04.2020 набрав чинності п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких під час дії карантину строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 продовжуються на строк дії карантину. За вказаних обставин, строк позовної давності продовжився на строк дії карантину з 02.04.2020 до 30.06.2023, а тому позивачем не пропущений строк позовної давності.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити повністю з підстав, зазначених у відзиві, просила застосувати строк позовної давності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.04.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», що стало правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 3 954 749, 71 грн у відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Надалі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 квітня 2021 року постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2021 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про захист прав споживача задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 3 954 749, 71 грн (а.с.7-16).

Постановою Верховного Суду від 03.11.2022 ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2022 залишено без змін (а.с.162-171).

15 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження №69434599 про примусове виконання виконавчого листа №751/2658/18, виданого 14.07.2022 Чернігівським апеляційним судом (а.с.21).

Згідно довідки про рух коштів вбачається, що за період з 01.11.2022 до 29.12.2022 на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 у виконавчому провадженні №69434599 в загальній сумі 187 085,59 грн (а.с.17-20).

Згідно розрахунку ОСОБА_1 , поданого разом з позовною заявою, сума інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період з 22.04.2016 до 29.12.2022, внаслідок отримання позивачем у період з 01.11.2022 до 29.12.2022 коштів в сумі 187 085,59 грн, в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя, внаслідок примусового виконання рішення суду по справі 751/2658/18 становить 227 636,58 грн (а.с.22-34).

Згідно розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за період з 09.08.2020 до 29.12.2022 розмір інфляційних втрат та 3% річних становить 94 874,66 грн (а.с.53-62).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Згідно з ч.5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Аналогічне положення закріплене в частині четвертій статті 334 ЦК України, згідно з яким права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави вважати, що грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог.

Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №751/2658/18 встановлено, що державна реєстрація права власності за відповідачем, як іпотекодержателем, на приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , відбулась 21.04.2016, а тому в силу частини 4 статті 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, з моменту порушення грошового зобов`язання, а саме з 22.04.2016 необхідно здійснювати розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто до 29.12.2022 (в межах заявлених позовних вимог).

З цієї підстави суд відхиляє доводи представника відповідача відносно того, що строк нарахування коштів за ст.625 ЦК України за вимогою про стягнення суми перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя необхідно рахувати з моменту набрання законної сили рішення суду у вказаній справі, а саме з 09.11.2021.

В той же час, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно зі ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частин 2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи позивача та його представників про переривання в квітні 2020 року строку позовної давності щодо похідних зобов`язань, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України шляхом подання у квітня 2018 року позову про стягнення основного зобов`язання не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У квітні 2018 року позивач звертався до відповідача з вимогами лише про стягнення коштів у відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки. Інших вимог не пред`являв.

Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі №523/10255/15-ц).

За статтею 625 ЦК України стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі No 127/15672/16-ц).

Позивач з даним позовом звернувся 10.08.2023. Відповідно до заявлених позовних вимог періодом нарахування коштів на підставі статті 625 ЦК України є з 22.04.2016 до 29.12.2022.

30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу встановлено, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 установлено на всій території України карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами КМУ, в останнє до 30.06.2023.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1, 2 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

КСУ неодноразово зазначав, що ст.58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення КСУ від 13.05.1997 №1-зп/1997, від 09.02.1999 №1-рп/1999, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 тощо).

Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (речення 1-3 абз.5 п.3 мотивувальної частини рішення КСУ від 03.10.1997 №4-зп/1997).

До набрання чинності Законом №540-ІХ не існувало норм щодо можливості продовження позовної давності (в тому числі встановленої статтями 257, 258 ЦК) у зв`язку з запровадженням карантину через пандемію COVID-19. Закон №540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності - на строк дії карантину, який, відповідно до Постанови №211, починається саме з 12.03.2020.

Із наведеного вбачається, що позовна давність щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за період з 22.04.2016 до 11.03.2020 сплила до введення карантину, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо періоду нарахування коштів на підставі статті 625 ЦК України, починаючи з 12.03.2020 припадає на час дії карантину, тому поширюються приписи ст.12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.

Таким чином, інфляційні втрати та 3 % річних підлягають стягненню саме за період з 12.03.2020 до 29.12.2022(в межах заявлених позивачем позовних вимог).

Визначаючи розмір інфляційних втрат в межах позовних вимог слід помножити суму заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Так за період з 12.03.2020 до 01.11.2022 року (965 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 1 484,58 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 673,50 грн (1 484,58х1,453661-1 484,58);

з 12.03.2020 до 04.11.2022 (968 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 5 309,04 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 2 408,51 грн (5 309,04 х1,453661-5 309,04);

з 12.03.2020 до 09.11.2022 (973 дні) інфляційне збільшення з суми боргу 11 436,37 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 5 188,24 грн (11 436,37 х1,6,37);

з 12.03.2020 до 14.11.2022 (978 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 6 011,26 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 2 727,08 грн (6 011,26 х1,453661-6 011,26);

з 12.03.2020 до 21.11.2022 (985 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 29 109,37 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 13 205,80 грн (29 109,37 х1,9,37);

з 12.03.2020 до 25.11.2022 (989 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 14 306,59 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 6 490,35 грн (14 306,59х1,6,59);

з 12.03.2020 до 30.11.2022 (994 дні) інфляційне збільшення з суми боргу 23 325,89 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 10 582,06 грн (23 325,89х1,5,89);

з 12.03.2020 до 02.12.2022 (996 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 2 749,24 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 1 275,20 грн (2 749,24х1,463837-2 749,24);

з 12.03.2020 до 07.12.2022 (1001 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 7 680,59 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 3 562,54 грн (7 680,59х1,463837-7 680,59);

з 12.03.2020 до 14.12.2022 (1008 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 42 949,30 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 19 921,48 грн (42 949,30х1,9,30);

з 12.03.2020 до 15.12.2022 (1009 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 1 110,71 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 515,19 грн (1 110,71х1,463837-1 110,71);

з 12.03.2020 до 29.12.2022 (1023 днів) інфляційне збільшення з суми боргу 41 612,65 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 19 301,49 грн (41 612,65х1,2,65).

Загальна сума інфляційних втрат за період з 12.03.2020 до 29.12.2022 становить 85 851 грн 44 коп.

Також, в межах строку позовної давності, наступний розрахунок 3% річних від простроченої суми: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, тобто:

за період з 12.03.2020 до 01.11.2022 року (965 днів) штрафні санкції з суми боргу 1 484,58 грн становлять 117,75 грн (1 484,58 х 3%х965/365);

з 12.03.2020 до 04.11.2022 (968 днів) штрафні санкції з суми боргу 5 309,04 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становить 422,40 грн (5 309,04х 3%х968/365);

з 12.03.2020 до 09.11.2022 (973 дні) штрафні санкції з суми боргу 11 436,37 грн становлять 914,60 грн (11 436,37х 3%х973/365);

з 12.03.2020 до 14.11.2022 (978 днів) штрафні санкції з суми боргу 6 011,26 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 483,21 грн (6 011,26х 3%х978/365);

з 12.03.2020 до 21.11.2022 (985 днів) штрафні санкції з суми боргу 29 109,37 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 2 356,66 грн (29 109,37х 3%х985/365);

з 12.03.2020 до 25.11.2022 (989 днів) штрафні санкції з суми боргу 14 306,59 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 1 162,95 грн (14 306,59х 3%х989/365);

з 12.03.2020 до 30.11.2022 (994 дні) штрафні санкції з суми боргу 23 325,89 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 1 905,69 грн (23 325,89х 3%х994/365);

з 12.03.2020 до 02.12.2022 (996 днів) штрафні санкції з суми боргу 2 749,24 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 225,06 грн (2 749,24х 3%х996/365);

з 12.03.2020 до 07.12.2022 (1001 днів) штрафні санкції з суми боргу 7 680,59 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 631,91 грн (7 680,59х 3%х1001/365);

з 12.03.2020 до 14.12.2022 (1008 днів) штрафні санкції з суми боргу 42 949,30 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 3 558,32 грн (42 949,30х 3%х1008/365);

з 12.03.2020 до 15.12.2022 (1009 днів) штрафні санкції з суми боргу 1 110,71 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 92,11 грн (1 110,71х 3%х1009/365);

з 12.03.2020 до 29.12.2022 (1023 днів) штрафні санкції з суми боргу 41 612,65 грн (в межах заявлених позивачем позовних вимог) становлять 3 498,88 грн (41 612,65х 3%х1023/365).

Отже загальна сума трьох відсотків річних за період з 12.03.2020 до 29.12.2022 становить 15 369 грн 54 коп.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок, внаслідок набуття у власність предмета іпотеки підлягають задоволенню частково в сумі 101 220,98 грн за період з 12.03.2020 до 29.12.2022 .

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 286,37 грн (а.с.1).

Ураховуючи, що позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 016,66 грн (2286,37х101220,98/227636,58).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 251, 252, 256, 257, 261, 264, 267,625ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок, внаслідок набуття у власність предмета іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 101 220 (сто одну тисячу двісті двадцять) грн 98 коп, що складається із: 85 851 грн 44 коп інфляційних втрат та 15 369 грн 54 коп три відсотки річних, за період з 12.03.2020 до 29.12.2022.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 1 016 (одну тисячу шістнадцять) грн 66 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.11.2023.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 м. Київ 04112)

Суддя Н. В. Маслюк