Справа № 713/2991/23
Провадження №2/713/465/23
РІШЕННЯ

іменем України

06.11.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю., розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткач Валентина Василівна до Вижницької міської ради , Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області про встановлення факту прийняття спадщини , про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Вижницької міської ради , Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області про встановлення факту прийняття спадщини , про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В позові вказувала, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_2 , який проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0063166, виданого головою Вижницької районної державної адміністрації О. Чепіль від 06.03.1997 року .

Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧВ №0063166 втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Вижницькі обрії» від 14 вересня 2023 року.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 був його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак , ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт того, що ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області від 14.02.1981 року.

ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » у зв`язку з одруженням.

Позивачка, як спадкоємець за законом своєчасно прийняла спадщину та звернулася до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті діда.

Однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2023 року №36/02-31 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку із тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як позивачка не надала доказів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , і не є тією особою, яка б закликалася до кола спадкоємців .Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку за законом чи за заповітом не має.

Просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт родинних відносин , а саме , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була онукою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внучки та дідуся.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП - НОМЕР_3 ), яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. В адресованому суду клопотанні представник позивача позов підтримали просила його задовольнити.

Представник Вижницької міської ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував.

Представник Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. В клопотанні адресованому суду просить справу розглядати у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 . Факт смерті підтверджується довідкою №286, виданою керівником відділу реєстрації актів цивільного стану Вижницького району Чернівецької області Л.Матіос від 24.06.2008 року.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0063166, виданого головою Вижницької районної державної адміністрації О. Чепіль від 06.03.1997 року .

Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧВ №0063166 втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Вижницькі обрії» від 14 вересня 2023 року №37 (8612).

У відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №29-24-0.32-2636/2-23 від 13.09.2023 року вказано, що відповідно до розпорядження Вижницької районної державної адміністрації від 21.02.1997 року №102 початкова вартість земельної частки (паю) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0063166 селянської спілки ім. Шевченка, с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області, площею 1,11 умовних кадастрових гектарів становить 1861,47 грн..

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 являвся його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою №3-620, виданої старостатом сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 15.10.2020 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого с. Іспас Вижницького району Чернівецької області від 01.07.1965 року.

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.10.2022 року.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт того, що ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області від 14.02.1981 року.

ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » у зв`язку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданого виконкомом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 15.09.2002 року.

Як спадкоємець за законом своєчасно прийняла спадщину та звернулася до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_2 ..

Однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2023 року №36/02-31 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку із тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як позивачка не надала доказів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , і не є тією особою, яка б закликалася до кола спадкоємців.

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку за законом чи за заповітом не має.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71971224, виданого приватним нотаріусом Мицкан Ж.І. від 29.03.2023 року підтверджується, реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_2 в реєстрі

У відповіді за №3-823, виданої старостатом сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 24.08.2023 року, вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в АДРЕСА_1 по 19.03.2002 року, тобто по день смерті.

ОСОБА_2 майна ніякого не мав, крім земельної ділянки (паю). Дарування та заповіти ОСОБА_2 нікому не писав. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 був його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював обробіток земельної частки (паю), що належав його батькові, ОСОБА_2 .

Проте в свідоцтві про одруження ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , виданого с. Іспас Вижницького району Чернівецької області від 27.01.1952 року було допущено помилку в написанні прізвища, а саме написано ОСОБА_2 , відповідно дружина отримала прізвище ОСОБА_6 .

В свідоцтві про народження сина ОСОБА_3 мати і батько записані з прізвищем ОСОБА_7 , Мати, ОСОБА_3 померла як ОСОБА_8 , що підтверджується її свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області від 30.03.1996 року.

Згідно довідки №3-323, виданої старостатом сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 27.03.2023 року зазначається, що ОСОБА_2 , 1921 року народження, ОСОБА_2 , 1921 р.н., ОСОБА_2 , 1921 р.н. та ОСОБА_2 , 1921 р.н. є одна і та ж особа.

Відповідно ОСОБА_8 , 1922 року народження та ОСОБА_8 , 1922 р.н., це одна і та ж особа.

Відповідно до довідки №3-853, виданої старостатом сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 07.09.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним дідом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Таким чином, до позивача, як спадкоємця за законом переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткач Валентина Василівна до Вижницької міської ради , Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області про встановлення факту прийняття спадщини , про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності у порядку спадкування за законом,- задовольнити .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт родинних відносин , а саме , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була онукою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внучки та дідуся.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП - НОМЕР_3 ), яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП - НОМЕР_3 ), яка зареєстрована та проживає АДРЕСА_2

Відповідачі:

Вижницька міська рада Вижницького району Чернівецької області, юридична адреса: вул. Українська,34 м. Вижниця, Вижницький район, Чернівецька область.

Головне управління Держгеокадастру України в Чернівецькій області, юридична адреса: 58013 м. Чернівці вул. Героїв Майдану,194 а.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК