Справа № 438/807/23
Провадження 2/438/219/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2023 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі :

головуючого судді - Хемич О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Валькович Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борислав цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог, позивачка зазначила, що вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі з 09 серпня 2020 року, який не був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану. В червні 2021 року припинили свої подружні стосунки, сім`я розпалась і вони почали проживати окремо. У їхньому цивільному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітній син, ОСОБА_3 , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 не надає кошти на потреби сина, матеріально не забезпечує його. Позивачка на даний час не працює, немає достатніх заощаджень, а отже, не спроможна самостійно утримувати дитину.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини його віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючи на ст. 180 СК України вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

Ухвалою судді від 07 червня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області, актовий запис №50. Відповідно до рішенням Бориславського суду Львівської області від 05.04.2023 року відповідача ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю записана позивачка ОСОБА_1 .

З довідки виданою приватним підприємством Борислав-Комфорт №392 від 31.05.2023, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .. З позивачкою за однією адресою зареєстрований син ОСОБА_3 відповідно до довідки про склад сім`ї №392 від 31.05.2023.

Дитини проживає разом з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно дост.150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 183 СК України передбачає що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1ст. 191 СК України.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Так, згідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років - 2272 гривні. Стан здоров`я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свого малолітнього сина.

Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано.

Як зазначалось вище, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд враховує ті обставини, що дитина проживає з позивачкою, усі обов`язки щодо її утримання і виховання позивачка несе самостійно, відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дитини.

Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, а він цього потребує, тому суд, беручи до уваги рівномірність обов`язку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3статті 134ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову було долучено договір про надання правничої (правової) допомоги від 1 червня 2023 року, укладеного між позивачем та адвокатом Наминанік О.С., акт приймання-здавання виконаних робіт по наданню правничої допомоги згідно вказаного договору та розрахунок фактичних витрат з надання правничої допомоги . Згідно з вказаним рорахунком фактичних витрат з надання правничої допомоги, розмір якої становить 1 200 грн. 00 коп. (а.с.11-14).

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1 200 грн. 00 коп., які складаються з витрат на правову допомогу.

Згідно ч.1ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84, 141, 180, 182, 184, 191 СК України, ст. ст.2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 206, 210, 259, 263-265, 273, 430, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду (02.06.2023) до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя Оксана ХЕМИЧ