Провадження № 2/357/3201/23
У Х В А Л А

02.11.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поштовим відправленням надійшла позовна заява адвоката Запаскіна Максима Романовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2023 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І.

Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху на надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

22 вересня 2023 року зазначена ухвала судді була направлена для виконання поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача вказану в позовній заяві.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала ухвалу судді про залишення її позовної заяви без руху 02 жовтня 2023 року, що підтверджується її особистим підписом.

На виконання вимог ухвали судді від 22 вересня 2023 року, уповноваженим представником позивача адвокатом Запаскіним М.Р., 10 жовтня 2023 року до канцелярії суду було подано заяву за вх. № 44569 про усунення недоліків позовної заяви. До заяви було додано позовну заяву в новій редакції.

Заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками була отримана суддею 02 листопада 2023 року, оскільки з 11 жовтня 2023 року по 01 листопада 2023 року суддя Орєхов О.І., в складі колегії суддів по кримінальній справі, перебував у нарадчій кімнаті, а тому не міг вчиняти процесуальні дії у встановлені чинним законодавством строки з об`єктивних причин.

Вивчивши заяву з додатками, суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам встановленим ЦПК України, оскільки позивач не в повному обсязі виконала вимоги ухвали судді від 22 вересня 2023 року про залишення позову без руху.

Так, в ухвалі судді від 22 вересня 2023 року, було чітко зазначено, що для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду позовну заяву в новій редакції, яка має містити підтверджену ціну позову, докази на підтвердження ціни позову (висновок суб`єкта оціночної діяльності), та у разі необхідності доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі передбаченому чинним законодавством. Окрім того, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру (у розмірі 1073,60 грн.)

Всупереч зазначеному, представником позивача було надано до суду позовну заяву в новій редакції, в якій зазначено ту ж саму ціну позову, яка не обґрунтована, та не надано жодного підтвердження ціни позову з врахуванням дійсної вартості на день звернення до суду з позовом.

В обґрунтування невиконання ухвали судді, представник позивача зазначив, що позивачу належить лише 1/3 частки у спільному майні, вона не є повноцінним власником вказаної будівлі, а тому не може одноосібно виступати замовником без наявності згоди усіх інших власників цього майна. Окрім того, позивач зазначав про те, що не має доступу до всього будинку, та не може забезпечити доступ експерта до частини, що перебуває у користуванні відповідача. Вказані обставини унеможливили отримання експертної оцінки вартості будинку та часток, на які пропонується його поділити між співвласниками самостійно, у зв`язку з чим позивач разом з позовом подав клопотання про призначення експертизи на підставі ухвали суду. У даному клопотанні, зокрема, позивач просить суд призначити судову експертизу для визначення оціночної вартості житлового будинку та кожної з частин, що утворяться в результаті поділу на дату проведення експертизи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлений судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю майна.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суддя ж повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до статті 3 цього Закону оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації на зазначене майно для проведення оцінки.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до пункту 36, 37 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Пунктом 52 Національного стандарту № 1 регламентовано, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Тому, в даному випадку, у судді відсутні підстави вважати, що на день подання позову позивач позбавлений можливості замовити оцінку житлового будинку та встановити його ціну на день звернення до суду.

З огляду на викладене, оскільки позовна заява та інші документи не містять інформації про дійсну вартість спірного майна, суддя позбавлений можливості визначити ціну позову та, відповідно, точний розмір судового збору за розгляд позовної вимоги про поділ житлового будинку в натурі, тому це повинен самостійно зробити позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що суддя як і особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Законодавець не покладає на суддю обов`язку повторно постановити ухвалу про залишення позову без руху в разі не усунення їх у повному обсязі.

Проте, враховуючи характер спору, суддя дійшов висновку, що він позбавлений можливості відкрити провадження у справі, а тому, вважає за необхідне залишити позовну заяву повторно без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду позовну заяву в новій редакції, яка має містити підтверджену ціну позову, докази на підтвердження ціни позову (висновок суб`єкта оціночної діяльності), та у разі необхідності доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач згідно ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись, ст.ст. 185, 259-261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 др. ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі , - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Орєхов