Справа № 367/7640/23
Провадження №2-з/367/220/2023
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

20 жовтня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» - адвоката Талоконова К.В. про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та інших реєстраційних дій ,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та інших реєстраційних дій.

17.10.23 представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» - адвоката Талоконовим К.В. подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нежитлове приміщення 1076 загальною площею 2,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), номер запису про право власності (номер відомостей про речове право) 51170918.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача вказує, що ТОВ «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» звернулося до суду Із позовною заявою до Ірпінського міського суду Київської області, у якому просить: 1. Визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення від 28.07.2023, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріальне г з округу Лєтнєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №201. 2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстраціїю права власності на нежитлове приміщення 1076 загальною площею 2,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ,? (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), номер запису про право власності (номер відомостей про речове право) 51170918.

Позов обґрунтований тим, що боржник ОСОБА_1 після пред`явлення до неї позову про відшкодування шкоди у справі № 191/3801/21 та набранням законної сили постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2023 у справі № 191/3801/21 відчужила своє майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї дочки (близького родича) ОСОБА_2 . Таким чином ОСОБА_1 навмисно ухилилася від виконання постанови Київського апеляційного суду від 02.05.2023 у справі № 191/3801/21, а її дочка ОСОБА_2 переслідувала іншу мету - допомогти своїй матері ( ОСОБА_1 ) ухилитися від виконання грошового зобов`язання перед третіми особами, зокрема Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ». За твердженням позивача, відповідачі, укладаючи між собою договір дарування нежитлового приміщення від 28.07.2023 мали умисел, направлений виключно на фіктивний перехід права власності на нежитлове приміщення вартістю 120 000,00 грн з метою приховати це майно від виконання судового рішення за рахунок звернення стягнення на нього, чим безпосередньо порушили права та охоронювані законом інтереси позивача.

При цьому, на підставі фіктивного договору дарування нежитлового приміщення від 28.07.2023 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності (відомості про речове право) за номером 51170918 про державну реєстрацію права власності на подароване майно до ОСОБА_1 . Указаний же договір дарування, за твердженням позивача, направлений виключно на фіктівний перехід права власності на нежитлове приміщення вартістю 120 000,00 грн з метою приховати це майно від виконання судового рішення (постанови Київського апеляційного суду від 02.05.2023 у справі № 191/3801/21) за рахунок звернення стягнення на нього в рамках виконавчого провадження № 72479875. Зазначили, що у той же час, у випадку задоволення позовних вимог у цій справі та до моменту набрання законної сили відповідним рішенням, ОСОБА_2 матиме право розпорядитись спірним майном шляхом його продажу, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку тощо будь-якій іншій особі, внаслідок чого ТОВ «АГРОТЕК-ШВЕСТ» змушене бути подавати додатковий позов до наступного власника (розпорядника, користувача) майна, а виконання рішення суду у цій справі буде неможливим.

На основі зазначеного, існує необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення 1076 загальною площею 2,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), номер запису про право власності (номер відомостей про речове право) 51170918.

Вивчивши дану заяву суд приходить до наступних висновків.

Із аналізу положень ст.ст.149, 153 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на право суду на вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує при постановленні ухвали не лише доводи заяви позивача про забезпечення позову, а і наявні матеріали цивільної справи, оскільки згідно положень ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову крім всього іншого, повинні бути зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п.4 Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю, що заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» - адвоката Талоконова К.В. про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та інших реєстраційних дій необхідно задовольнити, та накласти арешт на нежитлове приміщення 1076 загальною площею 2,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), номер запису про право власності (номер відомостей про речове право) 51170918 до набрання рішенням суду у цивільній справі № 367/7640/23 законної сили, оскільки невжиття запропонованого представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» - адвокатом Талоконовим К.В. заходу забезпечення позову може призвести до негативних наслідків для нього та зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення його позову.

Керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заявупредставника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ» - адвоката Талоконова К.В. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення 1076 загальною площею 2,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), номер запису про право власності (номер відомостей про речове право) 51170918 до набрання рішенням суду у цивільній справі №367/7640/23 законної сили.

Позивач (стягувач): Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕК-ІНВЕСТ», , місцезнаходження за адресою: 52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., м. Підгородне (пн), комплекс будівель та споруд № 55-і (територія Підгородненської міської ради).

Відповідач 1 (боржник 1): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 (боржник 2): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.С. Кухленко