Провадження № 2-о/357/344/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківська міська рада Київської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2023 представник заявника, адвокат Чорний Олександр Васильович, звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 04.09.2023, та просив встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , у період з 2008 року і по день її смерті.

13.09.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та постановлено ухвалу про витребування доказів у справі.

09.10.2023 заінтересована особа Білоцерківська міська рада, подала до суду заперечення на заяву, про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи тим, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1216, 1217 ЦК України). Статтею 1264 Цивільного Кодексу України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З огляду на викладене вбачається, що особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні проживати зі спадкодавцем однією сім`єю та вести спільний побут протягом п`яти років саме на день відкриття спадщини. Заявник надає докази, які підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем (довідку з приватного медичного закладу ПП «Лазер», договір про надання соціальних послуг з догляду та утримання укладений 11.05.2008, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 05.05.2015;акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №638 від 05.05.2015; видаткову накладну №767 від 05.05.2015; рахунок №72 від 04.04.2016; акт про підтвердження фактичного місця проживання), однак, зазначені документи жодним чином не підтверджують вказаний ним факт. Заявник також зазначає, що постійно піклувався за померлою ОСОБА_3 , вони мали спільний побут, проживали та вели спільне господарство, проводили дозвілля разом, здійснювали ремонт. Так як стан здоров`я померлої різко погіршився, тому всі матеріальні потреби за її доглядом, в тому числі в медичних закладах, придбання ліків для підтримання її стану, та продуктів харчування, оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку померлої ОСОБА_3 здійснював заявник, разом з тим, сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 Цивільного кодексу України постанова Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17). Таким чином, жоден із наведених доводів заявника нічим необґрунтований та непідтверджений. Тому, надані заявником докази не є безспірним підтвердженням факту його спільного проживання разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, з наданих письмових доказів заявника, не вбачається достатність доведення факту проживання однією сім?єю та ведення спільного господарства, участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї, для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, інших ознак сім`ї. Тому, враховуючи вищевикладене, Білоцерківська міська рада просила суд при винесенні рішення у справі №357/10727/23 врахувати обставини викладенні у цьому запереченні на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

10.10.2023 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі заінтересовану особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який являється сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право (постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15.11.2018, № 61-34884св18 від 14.11.2018 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19.

У своїй постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц Верховний суд звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.04.2021 у справі №205/2102/19-ц.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою мотивуючи тим, що він фактично проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка є йому мачухою ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 зареєструвала з батьком заявника ОСОБА_5 шлюб), по день її смерті, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, проводили дозвілля разом, мали спільні права та обов`язки, турбувалися і підтримували один одного та через похилий вік мачухи остання перебувала на утриманні заявника та останній здійснював оплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку померлої ОСОБА_3 . За спільного життя батька заявника ОСОБА_5 з ОСОБА_3 , подружжя набуло у власність нерухоме майно у вигляді будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 (батько заявника) помер та після його смерті ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також, заявник зазначає, що інших спадкоємців у неї не має, оскільки його батько (чоловік ОСОБА_3 ) помер ще ІНФОРМАЦІЯ_7 , дітей у ОСОБА_3 не має, а тому він має право на спадкування за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

Водночас, з відповіді Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.10.2023, яка надана на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 13.09.2023 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З матеріалів спадкової справи №311/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , вбачається, що 18.07.2023 із заявою про прийняття спадщини звернувся лише заявник ОСОБА_1 , однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що Білоцерківська міська рада заперечує проти встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини, адже з наданих письмових доказів заявника, не вбачається достатність доведення факту проживання однією сім?єю та ведення спільного господарства, участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї, для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, інших ознак сім`ї. Факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування ст. 1264 Цивільного кодексу України та жоден із наведених доводів заявника є нічим необґрунтованим та непідтвердженим, тому, надані заявником докази не є безспірним підтвердженням факту його спільного проживання разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки вбачається спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 294, 315, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Білоцерківська міська рада Київської області (, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 15, м. Біла Церква, Київська область), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: відсутній у справі, місце проживання невідоме), про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 08.11.2023.

Суддя О. В. Бондаренко