Провадження № 2/522/5745/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_3 21.07.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони не домовилися про спосіб батька виконувати свій матеріальний обов`язок, відповідач надає нерегулярні коши безпосередньо дитині, одна такі виплати мають нестабільний характер. Відповідач вже майже 6 років веде господарську діяльність в якості ліцензованого інженера-землевпорядника, надаючи послуги як окрема фізична особа-підприємець та як найманих працівник ПП «ГЕОІНФОРМСЕРВІС».

Ухвалою від 24.07.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 05.09.2023.

До суду 23.08.2023 надійшов відзив представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що донька сторін під час воєнного стану більше часу проживає з батьком та його матір`ю в с. Шабо, а не з позивачкою, яка більшість часу проводить в Єгипті. ОСОБА_2 постійно на зв`язку з донькою коли він не вдома, сплачує її навчання, купує для неї речі та техніку. Розмір аліментів фізичної особи підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування визначається з огляду на розмір не її фактичних доходів, а середньої заробітної плати в певному регіоні. При цьому, представник відповідача посилається на рішення Верховного суду у справі про стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Також зазначає, що в наказному провадженні на одну дитину стягується доходу.

До суду 04.09.2023 надійшли письмові пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , згідно яких зазначає, що депутат Шабівської сільської ради актом про проживання вчинив самоправні дії, тому такий акт не слід приймати до уваги. Більшість часу дитина проживає з матір`ю, 07.08.2023 позивачка забрала дитину та полетіла з нею в Єгипет, де вони зараз і проживають. Вказує, що спілкування батька з дитиною є шкідливим, адже він 9-річну доньку просить купити енергетичні напої та сигарети.

У судовому засіданні 05.09.2023 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 було прийнято до провадження відзив та суд повернув письмові пояснення, встанови 5-денний строк для усунення недоліків пояснень, з метою надання часу для усунення недоліків письмових пояснень які є відповідь на відзив та надання заперечень розгляд справи відкладено на 05.10.2023.

До суду 20.09.2023 надійшла відповідь на відзив представника позивача, зміст якої відповідає письмовим поясненням.

У судовому засіданні 05.10.2023 було задоволено заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, наступне засідання призначено на 02.11.2023.

До суду 02.11.2023 представник позивача ОСОБА_6 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути аліменти у розмірі частки усіх доходів відповідача.

У судовому засіданні 02.11.2023 було відмолено у прийняття відповіді на відзив, адже подано з пропуском встановленого судом строку, було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Представник позивача просив прийняти заяву про зменшення позовних вимог та поновити йому строк на подання такої заяви, представник відповідача ОСОБА_5 не заперечувала щодо прийняття заяви, суд поновив представнику позивача строк та прийняв заяву про зменшення позовних вимог. Представник відповідача ОСОБА_5 визнала позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець та знаходиться на спрощеній системі оподаткування (а.с.37).

ОСОБА_2 має кваліфікаційний сертифікат №004171 інженера-землевпорядника (а.с.40) та інженера-геодезиста №013683 (а.с.41).

Доводи щодо місця проживання дитини не приймаються судом до уваги, адже представник відповідача визнала позов в частині сплати аліментів у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, тому фактично визнала те, що наразі дитини проживає разом з мамою.

Докази додані до письмових пояснень та відповіді на відзив не приймаються судом до уваги, адже такі документи не були прийняті судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно п.2 ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Представник позивача зменшив позовні вимоги та просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу, представник відповідача визнала позовні вимоги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.07.2023 і до досягнення донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 07 листопада 2023 року.

Суддя: В.Я. Бондар