Справа № 194/942/23
Номер провадження № 2/194/380/23
УХВАЛА

02 листопада 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Просить витребувати у відповідача на його користь: стіл-трансформер вартістю 4650,00 грн., прально-сушильну машину Samsung WD 80Т554СВТ/ UA вартістю 30209,90 грн., диван «Прадо» вартістю 19700,00 грн., телевізор Ergo LE 32 НОМЕР_1 FND вартістю 4869,00 грн., годинник AW S7 45 Midnight Aluminium Sport вартістю 17299,00 грн., «ARX Захист» вартістю 2595,00 грн., Apple iPhone 1264GB Black (MGJ53) вартістю 26999,00 грн., «ARX Захист» вартістю 4050,00 грн., навушники Apple AirPods Pro MagSafe Chading Case (ML WK3TY/A) вартістю 8999,00 грн., зарядний пристрій Apple 20 W USB-C (MHJT3ZM/A) вартістю 999,00 грн.; викликати та допитати свідка ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02 серпня 2023 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заперечення викладені у відзиві, суд вважає за необхідне вирішити питання про перехід розгляду справи від спрощеного провадження до загального провадження, оскільки справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин.

Так, згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France,заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v.Ukraine, заява №20372/11, § 65)).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ указав, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Крім того, у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи як звернутися до суду, так і право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Перешкоди в доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

У пункті 52 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» (заява № 377/02) ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (пункт 25 рішення від 01 березня 2002 року у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" , національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо розгляду справи у загальному провадженні, що не порушить право на справедливий судовий розгляд, та забезпечить рівне процесуальне становище сторін, що беруть участь у спорі, та не буде ставить сторону відповідача в суттєво менш сприятливе становище порівняно із позивачем.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право надоступ до правосуддя.

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Зокрема, у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Отже, суд, враховуючи обставини справи, приходить до висновку про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті, призначеного на 14-30 год. 02 листопада 2023 року, підготовчим засіданням.

Керуючись ст.ст.11,19,258-260,274,277,279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подальший розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, проводити за правилами загального позовного провадження, та замінити засідання для розгляду справи по суті, призначене на 14-30 год. 02 листопада 2023 року, підготовчим судовим засіданням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Корягін