ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8797/23 Справа № 932/1452/23 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Барильської А.П.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди, - Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів - задоволено частково.

Залучено до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди, - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання висновку у справі про дискримінацію на виконання своїх повноважень.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Дніпровська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, у задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується копіями Індивідуальної програми реабілітації інваліда Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи № 473 від 30.03.2021 року; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Міжрайонної психіатричної МСЕК № 4 Комунального закладу «Обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи «ДОР» серії 12 ААВ № 127357 від 30.03.2021 року; пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 20.07.2021 року.

У позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.12.2021 року він звернувся до Дніпровського міського голови із заявою про надання матеріальної допомоги як мешканцю м.Дніпра, який опинився в складних життєвих обставинах.

Обґрунтовуючи свою заяву, він просив надати матеріальну допомогу на тривалу реабілітацію та соціалізацію його як особи з інвалідністю ІІ групи, безстроково у зв`язку з психічним захворюванням, при цьому він постійно потребує матеріального забезпечення на виконання індивідуальної програми реабілітації інваліда, має медичні обмеження щодо життєдіяльності, для забезпечення яких необхідні матеріальні витрати; допомогу просив надати в розмірі десяти прожиткових мінімумів 19 340 грн.

10.01.2022 року він отримав лист Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради «Про розгляд звернення», зі змісту якого вбачається, що вищевказана заява про отримання матеріальної допомоги знята з контролю, а у призначенні матеріальної допомоги відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, відповідач виходив з того, що питання про надання йому матеріальної допомоги не може бути розглянуто на засіданні міської комісії щодо призначення та надання адресної матеріальної допомоги, оскільки серед поданого ним пакету документів відсутній оригінал довідки медичного закладу про необхідність лікування, проведення операції, реабілітації, термін видачі якої не пізніше ніж за 6 місяців до подання звернення.

Його подальші звернення до відповідачів, в тому числі зі скаргою на дії і рішення щодо вимагання надання додаткових довідок, оригіналів документів, залишені без задоволення.

Позивач зазначає, що дії відповідачів, зокрема, вимагання від особи з інвалідністю ІІ групи, безстроково, у зв`язку із тяжким психічним захворюванням, підтверджене належною Довідкою до Акту МСЕК про присвоєння ІІ групи інвалідності, додаткових довідок оригіналів медичних документів про його захворювання та примушування повторно подавати заяву і збирати пакет документів, є незаконними та необґрунтованими, є дискримінацією, умисно спрямованими діями на знущання із особи з інвалідністю, особливими потребами.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви, оскільки для повного і всебічного з`ясування обставин справи, забезпечення учасникам справи можливості належної реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, належною процесуальною формою отримання судом висновку Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справі про дискримінацію є залучення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до участі у справі для подання такого висновку.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ст. 101 Конституції України, парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 року № 776/97-ВР, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України; Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб; діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Статтею 56 ЦПК України визначені випадки участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Дана норма встановлює випадки участі Уповноваженого, в судовому процесі, до яких відносяться такі: звернення до суду з позовом (заявою), участь в розгляді справи за його позовними заявами (заявами), а також на будь-якій стадії розгляду вступати у справу, провадження в якій відкрито за позовами (заявами) інших осіб, подавати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, у тому числі у справі, провадження в якій відкрито за позовом (заявою) іншої особи. При цьому, така участь має відбуватися виключно на підставі відповідних норм закону та за умови обґрунтування суду неможливості особи самостійно здійснювати захист своїх інтересів (ч. 2 ст. 56 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» Уповноважений Верховної Ради України з прав людини у рамках здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини та громадянина та захистом прав кожного на території України і в межах її юрисдикції запобігає будь-яким формам дискримінації та здійснює заходи щодо протидії дискримінації, а саме: здійснює контроль за дотриманням принципу недискримінації в різних сферах суспільних відносин, зокрема у приватній сфері; звертається до суду із заявами про дискримінацію з метою захисту суспільних інтересів та особисто або через свого представника бере участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законом; проводить моніторинг та узагальнює результати дотримання принципу недискримінації в різних сферах відносин; розглядає звернення осіб та/або груп осіб з питань дискримінації; веде облік та узагальнює випадки дискримінації в різних сферах відносин; вносить пропозиції щодо вдосконалення законодавства про запобігання та протидію дискримінації, застосування та припинення позитивних дій; надає висновки у справах про дискримінацію за зверненням суду; висвітлює у щорічній доповіді питання запобігання та протидії дискримінації та дотримання принципу недискримінації; здійснює співпрацю з міжнародними організаціями, відповідними органами зарубіжних країн з питань дотримання міжнародних стандартів недискримінації; здійснює інші повноваження, визначені Конституцією і законами України.

Водночас, ч. 6 ст. 56 ЦПК України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

В даному випадку позивачем не наведено в своєму клопотанні підстав для обов`язкового надання висновку Уповноваженим в межах даної справи.

Також, проаналізувавши предмет спору, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутня необхідність в отриманні відповідного висновку Уповноваженого саме за зверненням суду, оскільки позивач в своєму позові просить саме суд визнати фактами дискримінації певні дії та рішення відповідача.

Тому, саме суду в даному випадку слід визначитися із тим, чи мала місце дискримінація позивача у спірних правовідносинах.

Крім того, позивач не позбавлений самостійно звернутися до Уповноваженого із відповідним зверненням.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: