Дата документу 01.11.2023 Справа № 0809/5034/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №0809/5034/2012 Головуючий у 1 інстанції Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/807/2062/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_1 , первісний стягувач : ТОВ «ОТП Факторинг Україна», заінтересовані особи : боржник ОСОБА_2 , Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У вересні 2009 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 45-46).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору № ML-200/857/2008 від 21.03.2008 р. у розмірі 1 456 271,38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 16 жовтня 2012 року (а.с. 52-53).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 67).

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 61790786 (а.с. 69) щодо примусового виконання рішення Заводського районного суду м Запоріжжя від 16.10.2012 року у справі №0809/5034/2012 з первісного стягувача TOB «ОТП Факторинг Україна на ОСОБА_1 у зв`язку з переходом , на підставі договору про відступлення прав вимоги (цесія) від 11.11.2021 року до ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 (а.с. 76) При цьому зазначає , що договір про відступлення прав вимоги (цесія) від 11.11.2021 року було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на ст. 442 ЦПК України, заявник просив замінити сторону у вищевказаному виконавчому провадженні.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено (а.с. 101-102).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та передати справу до Заводського районного суду м. Запоріжжя для подальшого розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження по суті в іншому складі суду.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позивачем вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що договір про відступлення прав вимоги (цесія) від 11.11.2021 року було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» та ОСОБА_1 (а.с. 76-78).

Але, згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2012 року у справі №0809/5034/2012 з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»(а.с. 45-46). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» до вказаної справи ніякого відношення не має.

При цьому заявник ОСОБА_1 не надав суду доказів , які обумовлюють правові підстави для переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс».

Інформація щодо заміни сторони стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за вказаним відкритим виконавчим провадженням в матеріалах справи також відсутня.

Відповідно до приписів ч.1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного Законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1,ч.2,ч.4 статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч.5 статті 15 Закону України Про виконавче провадження).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України Про виконавче провадження, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні, він замінюється правонаступником. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибувшої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження, правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України Про виконавче провадження, зокрема, не має права вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Разом з апеляційною скаргою, скаржник надав суду додатковий доказ Лист ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 25.08.2023 року вихідний №136004284 та копію конверту в якому його було відправлено.

Датою формування листа зазначено 25.08.20223 року. На конверті, в якому було відправлено лист, наявний відтиск печатки відділення поштового зв`язку з датою 25.08.2023. Відповідно до трекінгу за номером на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» відправлення отримано 28.08.2023 року. Оскаржувана ухвала проголошена 07.09.2023 року.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18.

Виходячи з викладеного, у зв`язку з не доведенням неможливості подання листа до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника, розгляд додаткового доказу не здійснюється.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 2-846/08, провадження №61-16235св21, зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах».

Окрім цього, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 12 жовтня 2022 року у справі №389/4348/13-ц, провадження №61-2344св22, зазначено, що «для настання процессуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір».

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: