19.10.2023 Єдиний унікальний № 371/676/23 провадження № 2/371/350/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ ЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/676/23

Провадження № 2/371/350/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі :

секретарів судових засідань Сідор В.О., Семерей Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулася до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, до складу якої увійшли: квартира під номером АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а також земельні ділянки з кадастровими номерами :06:203:0040, :06:206:0002, :06:206:0001.

Батьки ОСОБА_5 померли, дітей, братів та сестер він не мав, а тому право на спадкування після його смерті має третя черга спадкоємців.

П?ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 відкрито спадкову справу № 1117/2022.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори звернулися позивач ОСОБА_1 , який є дядьком померлого по материнській лінії, а також відповідач ОСОБА_6 , яка є тіткою померлого по батьковій лінії. Ще один дядько померлого ОСОБА_7 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадкування своєї частки у спадковому майні на користь позивача ОСОБА_1

ОСОБА_5 мав першу групу інвалідності з дитинства безстроково, потребував постійного догляду, нагляду та допомоги. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2013 року він був визнаний недієздатним, його опікуном призначено матір ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_8 постало питання щодо здійснення догляду та піклування за ОСОБА_5 , а також встановлення над ним опіки. Єдиним, хто зголосився взяти на себе відповідальність та зобов?язання з опіки над недієздатним племінником, був позивач ОСОБА_1 .

Спадкодавець ОСОБА_5 потребував особливого догляду та сторонньої допомоги. Він не міг самостійно себе обслуговувати, готувати їжу, виходити на вулицю, а тому повний догляд за ним з 2018 року здійснював позивач.

Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року позивача ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_5 . Підопічний після оформлення опіки і до моменту смерті проживав у будинку позивача в селі Новоукраїнка Черкаської області. Позивач забезпечив ОСОБА_5 належні умови для проживання, організовував побут, здійснював піклування та постійний догляд за ним, купував необхідні рецептурні ліки.

Відповідач ОСОБА_3 відмовилася будь - яким чином приймати участь у догляді за племінником як матеріально, так і фізично, хоча будь які перешкоди у цьому для неї були відсутні. Вона жодного разу не відвідала його, не цікавилася його станом, потребами, не підтримувала спілкування з ним, не надавала грошових коштів на придбання ліків.

Також відповідач після смерті батьків ОСОБА_5 забрала з їх дому оригінали правовстановлюючих документів на належне їм майно і повернула їх лише після втручання правоохоронних органів.

Після смерті ОСОБА_5 його поховання здійснювалося силами та за рахунок позивача. Відповідач не приймала участі в організації поховання ОСОБА_5 , не була присутня на похороні. Їй було відомо про смерть племінника, проте вона жодного разу не поцікавилася у позивача про потребу в її допомозі, не відвідала місце поховання.

Вказала, що у відповдача та позивача однакова ступінь споріднення відносно спадкодавця, а тому згідно морально етичних норм обсяг обов?язків щодо нього є однаковими.

Зазначила, що бездіяльність відповідача свідчить про свідоме ухилення від обов?язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. Ухилення відповідача від обов?язку надавати допомогу та підтримку спадкодавцеві пов?язане з винною поведінкою відповідача, яка усвідомлювала свій обов?язок, мала виконувати його, але не вчинила необхідних дій.

Посилаючись на правила частини 5 статті 1224 ЦК України, просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 .

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали, в поясненнях послалися на обставини, які викладені у позовній заяві.

Позивач додатково пояснив, що під час вирішення питання про опіку над спадкодавцем, відповідач сказала, що вона пенсіонерка і їй опікунство не нададуть. Він проживав зі спадкоємцем в селі Козин до травня 2019 року. Через те, що в будинку було неналежне опалення, ОСОБА_9 захворів. Після цього він вирішив переїхати з ОСОБА_9 за місцем свого проживання в село Новоукраїнка Черкаської області. Відповідач до ОСОБА_9 не приїжджала, не телефонувала, не цікавилася ні його станом, ні його потребами.

Представник позивача зазначила, що бездіяльність відповідача полягала у тому, що вона знала про стан здоров?я спадкодавця і її обов?язок надавати йому допомогу, проте жодної участі в його житті не приймала. Коли постало питання про опіку, то відповідач категорично відмовилася надавати допомогу спадкодавцеві.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені вимоги не визнали повністю.

Відповідач суду пояснила, що вона допомагала доглядати ОСОБА_9 за життя його батьків. Вона їздила доглядати його і тоді, коли вони проживали в Києві, і за час проживання в селі Козин. ОСОБА_8 часто хворіла і могла перебувати на стаціонарному лікуванні тривалий період. В такі періоди вона допомагала ОСОБА_10 у догляді за ОСОБА_9 . Також вказала, що доглядала за ОСОБА_9 після смерті його батьків. Зокрема, після смерті його матері вона доглядала його до жовтня 2018 року. Вказала, що суперечки з позивачем у неї почалися через його безпідставні претензії до неї з приводу деяких речей в будинку. Він безпідставно звинувачував її у зникненні деяких речей з будинку. Поки позивач оформляв документи на опікунство йому було вигідно, щоб вона доглядала за ОСОБА_9 . Після безпідставних звинувачень позивача вона поїхала додому.

Представник відповідача суду додатково пояснив, що позивачем заявлено лише одну позовну вимогу про усунення права на спадкування і суд має розглядати справу в межах позовних вимог. У статті 1224 ЦК України визначено, що усунення від права на спадкування можливе лише за умови встановлення факту неналежного виконання обов?язків щодо спадкодавця. Позивач не заявляв позовні вимоги про встановлення такого факту. У наданих документах відсутнє рішення суду про встановлення такого факту. А тому така позовна вимога не може розглядатися без відповідної заяви позивача. Спадкодавець проживав разом з позивачем до дня смерті. Позивач не вказав, яким чином відповідач повинна була виконувати обов?язки по наданню допомоги спадкодавцеві. Під час вирішення на родинній нараді питання щодо опіки над ОСОБА_9 після смерті його матері відповідач вказала, що не має можливості постійно здійснювати догляд за ним через похилий вік та стан здоров?я. Позивач отримав опіку над ОСОБА_9 згідно рішення суду і на цій підставі здійснював утримання та догляд ОСОБА_9 . Докази того, що позивач звертався до відповідача з питанням надання догляду чи матеріальної допомоги спадкодавцеві, позивачем не надані.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 суду показав, що фактично проживає в селі Новоукраїнка Черкаського району. Позивач є його двоюрідним братом. Він приходив до позивача в гості, ночував часто у нього. Вказав, що позивач з дружиною здійснювали належний догляд за ОСОБА_5 під час його перебування у них в селі Новоукраїнка. На його думку, вони самі справлялися з таким доглядом повністю і потреби в догляді від інших осіб ОСОБА_9 не потребував. Йому невідомо про те, чи звертався позивач до інших родичів за допомогою у догляді за ОСОБА_9 . Інших родичів він там не бачив, до ОСОБА_9 ніхто не приїжджав.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що проживає в селі Новоукраїнка Черкаського району. З відповідачем вона не знайома. Оскільки вона працює дитячою медсестрою, а в селі відсутній лікар та фельдшер, вона часто приходила в будинок позивача до його онука. В будинку бачила ОСОБА_5 . Позивач з дружиною здійснювали за ним належний догляд, створили йому всі умови для проживання, повністю справлялися з доглядом за ним. Про те, що вони потребували додаткової допомоги в догляді за ОСОБА_9 , вона не чула. Їй відомо, що між позивачем та відповідачем була домовленість про почерговий догляд за ОСОБА_9 , але якісь обставини перешкодили цьому.

Допитана як свідок ОСОБА_13 суду показала, що проживає в селі Козин Обухівського району є дружиною брата позивача. Вказала, що після смерті ОСОБА_8 вирішувалося питання про те, хто буде доглядати за ОСОБА_9 . Зголосилися на це позивач та відповідач. Відповідач трішки погляділа ОСОБА_9 і в подальшому відмовилася. Що у них сталося вона не знає, але відповідач після цього не приїжджала. А позивач пожив в селі ОСОБА_14 з ОСОБА_9 , а потім вони поїхали в село Новоукраїнку. Позивач належно доглядав за ОСОБА_9 , який потребував постійного догляду. Після смерті ОСОБА_9 його похованням займався позивач. Як в ОСОБА_14 жили, то вона теж допомагала позивачу в догляді. А після переїзду в Новоукраїнку, вони навідувалися туди з чоловіком та сином. Чи потребував позивач додаткової допомоги у догляді за ОСОБА_9 їй невідомо.

Свідок ОСОБА_15 надала суду показання, з яких слідує, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_10 , який був батьком померлого спадкодавця ОСОБА_5 . Сім?я ОСОБА_16 проживала певний час в селі Козин. ОСОБА_5 хворів з дитинства, потребував постійного догляду. Догляд за ним здійснювали його батько ОСОБА_10 з матір?ю ОСОБА_8 . Відповідач весь час допомагала ОСОБА_16 і в догляді за сином, і по господарству. Після смерті ОСОБА_10 догляд за ОСОБА_5 здійснювала його мати. Проте вона теж хворіла, перебувала в депресивному стані, потребувала допомоги. Весь цей час їй допомагала відповідач ОСОБА_3 . Вона доглядала за ОСОБА_9 , коли його мати перебувала у лікарні, допомагала по господарству та на городі. Також відповідач доглядала ОСОБА_8 , коли вона хворіла. Після трагічної загибелі ОСОБА_8 відповідач кілька місяців доглядала за ОСОБА_9 та повністю за господрством ОСОБА_16 . Потім з?явився позивач і між ним та відповідачем виник якийсь конфлікт. Після цього відповідач поїхала додому, а догляд за ОСОБА_9 вже здійснював позивач. Відповідач не могла взяти опіку над ОСОБА_9 , оскільки була непрацюючим пенсіонером. Позивач був працюючим пенсіонером та мав можливість доглядати ОСОБА_9 . У квартиру, яка залишилася в спадщину ОСОБА_9 від батьків, він відразу вселив свого сина. Про смерть ОСОБА_9 позивач відповідача не повідомляв.

Допитана як свідок ОСОБА_17 суду показала, що проживає в селі Козин Обухівського району. Знає сім?ю ОСОБА_16 , які теж проживали в ОСОБА_14 . Відповідач допомагала їм доглядати за ОСОБА_9 . Зокрема, коли ОСОБА_10 їздив до дружини, яка часто хворіла і перебувала на стаціонарному лікуванні в місті Києві, в лікарню, догляд за ОСОБА_9 та господарством здійснювала відповідач. Особливо відповідач допомагала ОСОБА_8 після смерті її чоловіка, оскільки у неї була депресія і вона не могла здійснювати повноцінно догляд за хворим сином. Після того, як ОСОБА_8 померла, відповідач доглядала ОСОБА_9 кілька місяців. Також вона здійснювала догляд за господарством, прибрала восени город, зробила заготовки з домашньої птиці. Потім приїхав позивач і у них з відповідачем виник конфлікт причина якого їй невідома. Позивач забрав ОСОБА_9 у Черкаську область. Чи проявляла відповідач ініціативу у спілкуванні з ОСОБА_9 після цього їй невідомо.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що проживає в селі Козин і знає відповідача, її батьків, а також сім?ю ОСОБА_16 , які були його односельцями і проживали недалеко від нього. Вказав, що відповідач постійно допомагала ОСОБА_19 та ОСОБА_20 доглядати за їхнім сином ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_10 його дружина перебувала в депресії і відповідач в цей час була поруч, допомагала їй у всьому, доглядала за ОСОБА_9 . Після трагічної смерті ОСОБА_8 відповідач кілька місяців доглядала за ОСОБА_9 . Потім з ним у хаті проживав позивач і доглядав за ним. Згодом позивач забрав ОСОБА_9 до себе в Черкаську область. Чи підтримувала відповідач спілкування з ОСОБА_9 після від?їзду йому невідомо. Зі слів відповідача знає, що позивач оформив опікунство над ОСОБА_9 .

Допитаний як свідок ОСОБА_21 суду показав, що проживав в селі Козин поруч з сім?єю ОСОБА_16 . Між ними були близькі сусідські відносини. Вказав, що за хворим ОСОБА_9 за життя здійснювали догляд батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Після їх смерті за ОСОБА_9 певний час доглядали відповідач і позивач по черзі. Які стосунки були у позивача і відповідача після того, як позивач забрав ОСОБА_9 , йому невідомо.

Фактичні обставини справи

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько спадкодавця ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати спадкодавця ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 серпня 2022 року (а.с. 16), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31 травня 2018 року (а.с. 17), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 18 липня 2018 року (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 17 жовтня 2022 року заведено спадкову справу за № 1117/2022.

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 подали: 17 жовтня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1

ОСОБА_7 04 квітня 2023 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на корисить ОСОБА_1

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є дядьками померлого ОСОБА_5 по материнській лінії. ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_5 по батьківській лінії.

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 30 листопада 1958 року, повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 22 травня 1973 року, свідоцтва про народження від 26 серпня 1947 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 21 травня 1983 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 12 квітня 1984 року (а.с. 20, 21, 22, 23, 24), а також даними матеріалів спадкової справи № 1117/2022, заведеної державним нотаріусом П?ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 62-80).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Спадкове майно, що увійшло до складу спадкової маси, складається з квартири під номером АДРЕСА_1 ; земельної ділянки ділянки площею 0,2393 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:206:0001; земельної ділянки площею 2,5800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :06:203:0040; земельної ділянки ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:206:0002; житлового будинку АДРЕСА_2 .

Вказані обставини підтверджуються даними таких письмових документів: свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 2003 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 16 липня 2019 року за № 1-143, № 1-144, № 1-145, № 1-146, Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174018642, № 174017629, № 173977810, № 173978703 від 16 липня 2019 року (а.с. 32-36), свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 17 липня 2019 року за № 1-149, № 1-148, № 1-153, № 1-152, № 1-151, № 1-150, Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174078587, № 174077028, № 174133832, № 174132584, № 174108106, № 174106711 від 17 липня 2019 року (а.с. 26-31), Витягів з державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-023, № НВ-023 від 18 квітня 2023 року (а.с. 38-43).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживав і в даний час проживає в АДРЕСА_3 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою, без реєстрації на проживання, з ним проживав померлий ОСОБА_5 .

Вказана обставина підтверджується даними довідки № 64, виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради об?єднаної територіальної громади Черкаської області 07 квітня 2023 року (а.с. 21).

ОСОБА_5 мав першу групу інвалідності з дитинства, потребував постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2013 року ОСОБА_5 визнано недієздатним та призначено над ним опікуном ОСОБА_8 . Згідно з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року у справі № 697/1851/18 опікуном ОСОБА_5 призначено ОСОБА_1 замість опікуна ОСОБА_8 .

Вказані обставини підтверджуються даними довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 787383 від 10 травня 2012 року (а.с. 19), рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року у справі № 697/1851/18 (а.с. 25).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п?ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Суд встановив, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися дядько померлого ОСОБА_1 та тітка померлого ОСОБА_3 . Також, заву про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_1 подав ОСОБА_7 .

Позивач заявив вимоги про усунення відповідача від права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 , яка є рідною тіткою ОСОБА_5 , була обізнана про його стан здоров?я, необхідність у постійному догляді за ним. Проте вона не цікавилися його життям, потребами, не надавала необхідної матеріальної допомоги, не здійснювала догляд за ним, коли він потребував такого догляду, оскільки був недієздатним.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України. за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц та від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17 для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України суд має встановити має сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18), від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах. Потреба в такому догляді має бути підтверджена відповідним висновком медичного закладу.

Суд встановив, що ОСОБА_5 мав першу групу інвалідності з дитинства, був визнаний недієздатним, потребував постійного стороннього догляду.

Вирішуючи питання про наявність факту ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо надання допомоги та утримання спадкодавця суд дійшов таких висновків.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до рішення суду позивача призначено опікуном спадкодавця. Він належним чином виконував обов?язки по утриманню та догляду ОСОБА_5 . З показів позивача та свідків вбачається, що позивач не потребував додаткової допомоги від відповідача у догляді чи утриманні ОСОБА_5 . Також позивач не надав суду доказів, що він, будучи опікуном спадкодавця згідно з рішенням суду, мав потребу у додатковій допомозі зі сторони відповідача та звертався до неї з проханням про допомогу у догляді чи утриманні спадкодавця, а вона свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

Відтак, позивач не довів факту наявності потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, а також факту можливості та необхідності надання такої допомоги безпосередньо відповідачем.

А тому обставини вчинення відповідачем умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, в зв?язку з чим вона повинна бути усунена від права на спадкування за законом, суд вважає не доведеними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо усунення відповідача від права спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Щодо доводів представника відповідача про те, що обставини факту ухилення відповідача від обов?язку надавати допомогу спадкодавцеві мають встановлюватися лише при наявності позовної вимоги про встановлення такого факту, або такий факт повинен бути встановлений виключно рішенням суду, суд зазначає наступне.

Стандарт доказування залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі, з урахуванням предмета доказування у цій справі, встановлених судом обставин та їх правової оцінки відповідно до наданих сторонами доказів.

Відповідно до статті 1224 ЦК України та сталої практики, застосування норм права у справах про усунення від права на спадкування, під час розгляду вказаної категорії справ підлягають з?ясуванню обставини ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги. Такі обставини встановлюються під час розгляду справи про усунення від права на спадкування, є підставами для обґрунтування позовних вимог і не потребують заявлення окремої позовної вимоги про встановлення таких обставин.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обовязок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивач не довів обставин винного та умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, можливості її надання та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_4 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений 01 листопада 2023 року.

Суддя Л.О. Капшук