Провадження № 2/127/2710/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01.11.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,

представника позивача адвоката Чорної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чорна О.М., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а після досягнення повноліття ОСОБА_3 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , у розмірі частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Крім того просила стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

Позов мотивований тим, що сторони 27.08.2005 зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2015 розірвано. За час шлюбу у подружжя народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу батьків залишилися проживати з матір`ю. Позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків щодо належного утримання дітей, до усної домовленості щодо матеріальної допомоги на утримання дітей сторонам дійти не вдалося. Відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, може працювати, житлом забезпечений. Посилаючись на ст.180 Сімейного кодексу України позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги батька в заявленому позивачем розмірі. Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.07.2023 у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав.

У судовому засідання представник позивача адвокат Чорна О.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. На питання суду повідомила, що вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі з огляду на неявку в судове засідання відповідача по справі та його представника. На запитання суду повідомила, що їй невідомо де працює відповідач, а так само щодо наявності на його утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб. На запитання суду повідомила, що їй невідомо, чи має відповідач у власності автомобіль. На запитання суду чому позивач просить стягнути на утримання дітей саме частку його заробітку (доходу), повідомила, що такий розмір позовних вимог забажала заявити позивач, а її позиція як представника не може суперечити позиції позивача. На запитання суду чи наявні у дітей будь які хронічні хвороби, повідомила, що ні, спільні діти позивача та відповідача є фізично здоровими.

В судове засідання відповідач та його представник адвокат Маркова О.В. вчетверте не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк стороною позивача також не подано. В день судового засідання представник відповідача на електронну адресу суду надіслала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її перебуванням на лікарняному. Поряд з цим будь яких доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надала.

З огляду на викладене, враховуючи, що має місце четверта поспіль неявка в судове засідання сторони відповідача, суд не встановив підстав, що визначені ст.223 ЦПК України для чергового відкладення розгляду, а тому ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 10.03.2006 та серії НОМЕР_2 від 21.01.2009 (а.с. 10-11).

Після розірвання шлюбу між сторонами (рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2015) діти залишилися проживати з матір`ю (а.с.8-9).

Діти перебувають на повному утриманні матері, доказів надання батьком дітей (відповідачем по справі) будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.51 Конституції України, положень Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У ст.6 Європейської Конвенції закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Як встановлено судом неповнолітні діти сторін по справі проживають разом з матір`ю, перебувають на її повному утриманні, а тому позивач потребує допомоги відповідача в утриманні спільних дітей.

Право позивача на отримання аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів).

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 грн.

Наразі дітям позивача та відповідача виповнилося 17 років та 14 років.

Судом встановлено невиконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому право позивача є порушеним, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги на утримання дітей у будь якому розмірі суду не надав. Разом з тим суд враховує також те, що позивачем не надано суду жодного обґрунтування заявленого розміру аліментів на рівні частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, про стягнення якого й заявлено позов. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення розміру аліментів на рівні 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 20.07.2023.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , у розмірі частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, після досягнення повноліття ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, з огляду на вищевикладене суд констатує, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , у розмірі частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, після досягнення повноліття ОСОБА_3 , вказує на намагання позивача врегулювати аліментні відносини на майбутнє, з прив`язкою до певного юридичного факту (досягнення старшою дитиною повноліття) який має настати в майбутньому (але не настав станом на час ухвалення рішення).

Суд відзначає, що в розумінні ч. 3 ст. 183 СК України, виключно наявність вказаного юридичного факту (досягнення старшою дитиною повноліття) породжує суб`єктивне право того з батьків, разом з яким проживає менша дитина на звернення до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, якщо розмір аліментів які стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття не забезпечує належного рівня утримання меншої дитини.

З огляду на вищевикладене у даній позовній вимозі слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають до стягнення 1073, 60 гривень судового збору, від сплати якого позивача звільнено.

Крім того, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 104, 105, 112, 141, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 20.07.2023, до досягнення дітьми повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073, 60 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 03.11.2023.

Суддя: