ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6939/21 Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 22-ц/818/1009/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайченко Тетяни Анатоліївни на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року в складі судді Шишкін О.В. у справі 638/6939/21 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року до АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 03.09.2018 за заявою відповідача сторони уклали договір, на підставі якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту МС DEBIT WORLD строком на 3 роки з моменту її випуску, та встановив ліміт у сумі 200000, 00 грн, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом.

Вказав, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач у порушення умови договору свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість , яка станом на 23.03.2021 року становить 186292,91 грн., з яких 113010,08 грн - тіло кредиту, 67465,03 грн - прострочка по тілу, 816,40 грн - відсотки за кредитом, 5001,40 грн - неустойка. В добровільному порядку відповідач не погашав наявну заборгованість.

На підставі вищевикладеного, АТ «Альфа-Банк» просив стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 186292,91 грн та судові збір у сумі 2270 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 186292,91 грн

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Бугайченко Т.А. подала апеляційну скаргу, у якій просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що відповідно до довідки №3505- від 13.04.2022 відповідач є внутрішньо переміщеною особою, і фактичним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_1 , а тому не отримував жодної судової повістки, які надсилались йому на іншу вказану у позові адресу. Про існування справи дізнався лише 22.11.2022, оскільки йому через застосунок «Дія» надійшло повідомлення про призначення справи до розгляду на 01.12.2022 на 09-45 годину.25.11.2022 ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи, але у телефонному режимі від секретаря судового засідання дізнався, що 01.12.2022 справу судом було розглянуто.

Вказала, що суд порушив вимоги ст.ст.11,16 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначила, що сума ліміту за кредитним договором становить 132 400 грн. У період з 03.10.2018 по 02.08.2020 року ОСОБА_1 на погашення тіла кредиту було сплачено банку 112 856 грн 92 коп. Різницею між вказаними сумами є 19 543 грн 08 коп, але незважаючи на це банк безпідставно нарахував заборгованість за тілом кредиту у розмірі 113 010 грн 08 коп. та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 67 465 грн 03 коп. Вказані суми у повному обсязі були стягнуті судом першої інстанції із відповідача, що фактично призвело до подвійного, повторного та безпідставного виконання ОСОБА_1 фінансових зобов`язань перед банком за тілом кредиту.

Вказує, що сума яка підлягає до стягнення є 19579,48 грн. Правові підстави для стягнення неустойки у сумі 5001,40 нарахованої банком у період дії карантину взагалі відсутні.

Відзив на скаргу не надійшов, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовльняючи позовну заяву суд виходив з того, що між сторонами було укладений договір на зазначених у позові умовах, позивач надав розрахунок заборгованості, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 23.03.2021 становить 186292,91 грн. Відповідач ОСОБА_1 доданий позивачем розрахунок заборгованості, обставин та аргументів, вказаних позивачем не спростував. Позивачем надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору.

Суд вказав на відсутність доказів щодо погашення відповідачем кредиту, на підставі чого дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості в заявленому розмірі.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2018 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до умов угоди, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку MasterCard Debit World строком на 3 роки з моменту її випуску, та встановив ліміт відповідачеві у сумі 200000,00 грн.

Згідно паспорту споживчого кредиту процентна ставка відсотків річних складає 35,99 %, тип процентної ставки, порядок її обчислення та зміни є фіксованим, реальна річна процентна ставка по програмі складає 0,01 %, тип картки MasterCard Debit World, строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки, сума щомісячного платежу 865,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка в рік 48,50 %, абсолютне значення подорожчання кредиту в місяць 203 грн. Пунктом 5 передбачено порядок повернення кредиту щомісячно, але не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн, дострокове погашення можливе без додаткових комісій.

Пунктом 7 зазначено, що споживач має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Договором про споживчий кредит може бути встановлений обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформлення відповідного документа. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної а цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений також з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається з наданого банку розрахунку станом на 23.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 186292,91 грн., з яких 113010,08 грн - тіло кредиту, 67465,03 грн - прострочка по тілу, 816,40 грн - відсотки за кредитом, 5001,40 грн неустойка (а.с.7), яка була стягнута за рішенням суду.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих банком документів, відповідно до розрахунку ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 132400,00 грн. та сплатив за тілом 112856,92 грн. Різниця між вказаними сумами є 19543,08 грн-тіло кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача. Заборгованість за відсотками складає 816,40 - 780 (сума коштів, яка була безпідставно зарахована банком на погашення неустойки у період з 12.03.2020 по 23.03.2021)=36,40 грн.

Щодо стягнення прострочки по тілу кредиту у розмірі 67465,03 грн та неустойки у розмірі 5001,40 слід відмовити.

Відповідно Закону України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового ко-дексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», за якими розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнений пунктом шостим, що передбачає у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за догово-ром про споживчий кредит ( у тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку ( штраф, пеню ) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невико-нання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Однак Законом України від 13 травня 2020року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додат-кової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», який набрав чинності 29 травня 2020 року,у пункті шостому розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредиту-вання» у першому реченні слова та цифри «по 30 квітня 2020 року» замінені словами та цифрами «по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби ( COVID-19 )».

Крім того, згідно з пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Вказані положення набрали чинності 04 липня 2020 року.

У силу норм статті 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`як-шують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року, надалі його дія відповідними постановами Кабінету Міністрів України продовжена та до цього часу не припинена. Відтак, починаючи з 12 березня 2020 року, позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину, а тому із ОСОБА_1 як реального боржника не підлягає стягненню неустойка у розмірі 5001,40 гривень, нарахована за період з 12 березня 2020 року до 23 березня 2021 року. Суд першої інстанції допустився помилкового застосування норм матеріального права у цій частині, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції допустився порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормами пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату,час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно до відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 08.06.2021 року, місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , є адреса АДРЕСА_2 . Однак, за вказаною адресою суд першої інстанції не надсилав поштову кореспонденцію та матеріали справи не містять доказів щодо цього.

Відповідно до ухвали від 25 червня 2021 року справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судовий розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 06 вересня 2021 року на 13.30 годин.

Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання (а.с.44),06 вересня 2021 цивільна справа не слухалася у зв`язку з неявкою учасників справи. Розгляд справи відкладено на 07 жовтня 2021 року на 13:30 годину.

Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання (а.с.45),07 жовтня 2021 цивільна справа не слухалася у зв`язку з відпусткою судді. Розгляд справи відкладено на 14 грудня 2021 року на 13:45 годину.

Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання (а.с.46),14 грудня 2021 цивільна справа не слухалася у зв`язку з неявкою учасників справи. Розгляд справи відкладено на 21 лютого 2022 року на 14:00 годину.

Згідно довідки ,складеної секретарем судового засідання (а.с.47),21 лютого 2022 цивільна справа не слухалася у зв`язку з неявкою учасників справи. Розгляд справи відкладено на 01 грудня 2022 року на 09:45 годину.

Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.4, 5, 6 ст. 128 ЦПК України, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що про всі призначені судові засідання, відповідач не був повідомлений належним чином, відповідних рекомендованих повідомлень про вручення поштової кореспонденції не містять.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, щодо якого були відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, причини неявки відповідача в судове засідання не з`ясував, чим порушив конституційне право вказаної особи на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливість надати суду докази та навести доводи, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що "не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань", стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції з підстави неналежного повідомлення в суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21).

Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що банк, звертаючись до суду з позовом, сплатив 2270,00 грн судового збору (а.с.1).

Позовні вимоги задоволено на 10,49 %.

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь банку з відповідача 238,12 грн. за подачу позивачем позову до суду.

Проте апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 89,51 %, тому з банку на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3047,81 грн (89,51% від 3405 грн).

Керуючись нормами статей 141,367,368,374,376,381-384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайченко Тетяни Анатоліївни задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитом в розмірі 19579,48 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять гривень) 48 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судовий збір в розмірі 238,12 грн. (двісті тридцять вісім гривень) 12 коп, сплаченого за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» »(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 3047,81(три тисячі сорок сім гривень) 81 коп., сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 02 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.