У Х В А Л А

іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

"30" жовтня 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною і скасування постанови державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Києві від 23.02.15 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в:

23 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просила суд:

«Постанову головного державного виконавця Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського райуправління юстиції в м. Києві від 23.02.15 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 на суму 6 278,88 грн. визнати протиправною та скасувати.

Скасувати виконавчий лист, виданий 23.04.10 Дніпровським райсудом по цивільній справі 2-746/1-09.

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) моральну шкоду у розмірі 6 278,88 грн., спричинену внаслідок безпрецедентно грубого порушення вимог ч.1 ст.24 і п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» і винесення постанови про відкриття провадження на підставі виконавчого листа, виданого 23.04.10 Дніпровським райсудом по цивільній справі 2-746/1-09, строк пред`явлення для примусового виконання закінчився».

23 жовтня 2023 р. в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Згідно ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право». Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно вимог ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. (ч. 2 ст.19 ЦПК України).

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що остання пред`являє вимоги до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського райуправління юстиції в м. Києві від 23.02.15 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, винесеної на підставі виконавчого листа, виданого 23.04.10 Дніпровським райсудом по цивільній справі 2-746/1-09, а сам виконавчий лист просить скасувати.

Рішення суду - це процесуальний документ, яким розгляд справи закінчується по суті. Рішенням суду розв`язується матеріально-правовий спір між сторонами, підтверджується наявність або відсутність певних фактів, ним захищаються порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників справи. Тобто, рішення суду перетворює спірні відносини сторін на безспірні. Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судове рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В Цивільному процесуальному Кодексі України судовому контролю присвячено Розділ VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, діяльність суду пов`язана із реалізацією судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі «контрольного санкціонування» вчинення деяких процесуальних дій у виконавчому провадженні при розгляді цивільних справ, безпосереднього розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців, як важливої гарантії захисту права особи у післясудовому цивільному процесі та розгляді різних позовів, які стосується заходів примусового виконання рішень.

Окрім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, чітко встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця в порядку цивільного судочинства шляхом подання відповідної скарги за правилами Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту третього п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною і скасування постанови державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Києві від 23.02.15 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, оскільки позивачка звернулась до суду із позовними вимогами, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, тому подану позовну заяву разом з усіма додатками до неї належить повернути позивачу для подальшого звернення з дотримання вимог Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 186 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною і скасування постанови державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Києві від 23.02.15 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Коваленко