Справа №303/9304/23
2/303/1446/23

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2023 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої-судді Гутій О.В.
за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі державного органу - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до держави Україна в особі державного органу - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працює стоматологом та здійснює приватну лікарську практику у власному кабінеті, розташованому у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому ж дворі за адресою АДРЕСА_2 здійснює приватну адвокатську практику Лишенко Наталя Сергіївна. З останньою у них склалися неприязні відносини, оскільки вона намір демонтувати її сарай, який знаходиться у їхньому спільному дворі.
12 листопада 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 виникла суперечка з приводу користування сараєм. У зв`язку з чим ОСОБА_2 вирішила викликати працівників поліції.
За викликом ОСОБА_2 працівників поліції, до місця конфлікту спочатку прибув екіпаж патрульної поліції, але розібравшись на місці вони повідомили обставини у чергову частину, після чого на місце прибула дільничний офіцер поліції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 . Вона опитала присутніх, ніхто не заперечував факт конфлікту, але ніхто не повідомив про обставини, які б свідчили про порушення громадського порядку, оскільки при цьому не було ні криків, тим більше нецензурних або будь-якої штовханини або насильства.
Позивач посилається, що поліцейська була роздратована, що її викликали, і тому не дивлячись на відсутність підстав, вирішила скласти на позивача протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення було складено з наступних підстав: громадянка ОСОБА_1 , 12 листопада 2021 року о 09 год. 00 хв., в дворі загального користування по АДРЕСА_3 вчинила конфлікт із громадянкою ОСОБА_2 , в зв`язку з спором щодо приміщення сараю загального користування.
В подальшому, за результатами розгляду вищевказаного протоколу постановою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Однак, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на постанову Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.11.2021 року, якою відносно ОСОБА_1 провадження у справі за ст. 173 КУпАП закрито, залишено без змін.
У даному випадку таким тривалим порушенням її конституційних прав і свобод, їй завдано суттєвої моральної шкоди, оскільки відносно неї працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, до якого вона взагалі не причетна.
Ці всі факти спричинили їй моральну шкоду - як будь-якій нормальній, адекватній людині у подібній ситуації, вказує, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку з такою протиправною поведінкою щодо неї, понесла втрати немайнового характеру внаслідок зазначених моральних, фізичних страждань та негативних явищ, заподіяних їй незаконними діями працівників поліції.
Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 50 000,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівниками незаконними діями Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області .
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в його задоволенні.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача. Відтак, просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55 Конституції України).
Статтею 56 Конституції України закріплено право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.11.2021 року працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 12 листопада 2021 року о 09 год. 00 хв., в дворі загального користування по АДРЕСА_3 громадянка ОСОБА_1 вчинила конфлікт із громадянкою ОСОБА_2 , в зв`язку з спором щодо приміщення сараю загального користування (а.с.9).
В подальшому, за результатами розгляду вищевказаного протоколу постановою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.11-13).
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.11.2021 року, якою відносно ОСОБА_1 провадження у справі за ст. 173 КУпАП закрито, залишено без змін. Постанова набула законної сили 01.08.2023 року (а.с. 14-16).
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційних та цивільно-правових нормах статті 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закону України №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР).
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Так, відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Такого висновку дійшов Верховний Суду, зокрема в постановах від 18 травня 2022 року у справі №158/272/21, від 31 серпня 2022 року у справі №289/865/21.
У справі, яка розглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також той факт, що працівник патрульної поліції, не є органом, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органом досудового розслідування, прокуратурою чи судом, тому норми ч. 1 ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягають застосуванню у даних правовідносинах, відхиляються та не приймаються до уваги судом, оскільки суперечать актуальній практиці Верховного Суду яка обгрунтовує іншими нормами захист порушених прав позивачки.
Частиною третьою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та приходить висновку, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, судом враховано ступінь моральних страждань позивача, довготривалість конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, що підтверджується зверненням за екстреною медичної допомогою 12.11.2022 року (а.с. 9), а також наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права.
У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, враховує тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке тривало з 12.11.2021 (дата складання протоколу) по 01.08.2023 року (дата набрання постанови законної сили), необхідність зміни нормального життєвого стану позивача, зокрема у зв`язку з необхідністю витрачання часу для залучення до участі у справу захисника, а також з урахуванням рівня її душевних страждань, зумовлених протиправною поведінкою посадових осіб відповідача.
Відтак, суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує обставини, які мають суттєве значення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, час та зусилля, які були необхідні, для відновлення порушених прав, вимоги розумності і справедливості визначає моральну шкоду в розмірі 15 000,00 гривень.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органом у цій справі є Головне управління Національної поліції в Закарпатській області. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 42, 48, 51, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.19, 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1176 ЦК України, ст. 25 БК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі державного органу - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) , мешканка: АДРЕСА_4 , зареєстрована: АДРЕСА_5 .

Відповідачі: держава Україна в особі державного органу - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, м.Ужгород, вул. Ференца Ракоці,13; Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, м.Ужгород, вул. Панаса Мирного,2А.

Рішення суду виготовлено 06 листопада 2023 року.

Головуюча О.В.Гутій