ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7156/23 Справа № 206/5963/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку уточнив 28 жовтня та 08 листопада 2022 року із залученням співвідповідачем Державну казначейську службу України, на предмет стягнення моральної шкоди з держави України в особі її органу у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, яке є окремою юридичною особою, що спричинена позивачеві внаслідок незаконної бездіяльності ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, що виразилась у невідображенні заробітної плати позивача, який з 07 жовтня 2008 року по 16 лютого 2021 року працював в Самарському районному суді м. Дніпропетровська, та несплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні три місяці до звільнення позивача з роботи 16 лютого 2021 року, що призвело до неможливості отримувати протягом 10 місяців в повному обсязі соціальні виплати по безробіттю у період з 17 лютого 2021 року по листопад 2021 року, оскільки саме у листопаді позивач був знятий з обліку по безробіттю у центрі зайнятості.

Позивач вважає, що саме через бездіяльність відповідача, яка встановлена постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року, він був позбавлений отримувати повноцінний розмір соціальної допомоги по безробіттю за вказаний період, що призвело до моральних втрат, які виразились у нервових ситуаціях у житті позивача, додавання зусиль для організації свого життя, обстоювання своїх прав в судових інстанціях, неможливості придбати повноцінне харчування, одяг, сплачувати повноцінно комунальні послуги тощо, що позивач вважає моральними збитками, які він оцінює у 50 000,00 грн., що і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Не погодившись з рішенням суду, Державна казначейська служба України звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, відповідно до Положення про територіальні управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, затвердженого головою ДСА України 25.09.2015 року, основним завданням ТУ ДСА України в Дніпропетровській області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Дніпропетровської області та фінансове забезпечення, зокрема, здійснення видатків державного бюджету на виплату заробітної плати.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07 жовтня 2008 року працював в Самарському районному суді м. Дніпропетровську та звільнений 16 лютого 2021 року за угодою сторін, що узгоджується з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , заповненою на його ім`я 07 жовтня 2008 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 05 серпня 2021 року, якою ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо не нарахування на суму виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 грудня 2020 року по 16 лютого 2021 року (включно), зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області () нарахувати на суму виплаченої ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заробітної плати за період з 01 грудня 2020 року по 16 лютого 2021 року (включно), зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити його на відповідний рахунок Державної фіскальної служби за місцем обліку; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області подати до Соборної ДПІ ГУ ДПС в Дніпропетровській області звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2020 року по 16 лютого 2021 року (включно).

В зазначеному судовому провадженні встановлені обставини та факти, які, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, є преюдиційними для розгляду цієї цивільної справи, які відповідачем, на вимогу ч.5 ст.82 ЦПК України, не спростовані жодним письмовим доказом.

Так, судом встановлено, що 17 лютого 2021 року позивач звернувся до центру зайнятості та встав на облік, після чого йому було призначено виплату соціальної допомоги по безробіттю. В центрі зайнятості позивача повідомили, що його заробітна плата не відображена та єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні три місяці не сплачено, тому позивачу було встановлений мінімальний платіж соціальної допомоги по безробіттю.

За інформацією ГУ ДПС у Дніпропетровській області судом встановлено, що станом на 21 вересня 2021 року ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не подала податковий розрахунок доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманих з них єдиного внеску за 1 квартал 2021 року та інформацію Державного центру зайнятості, а з копії довідки ОК-5 від 21 квітня 2021 року, виданої Пенсійним фондом України, починаючи з грудня 2020 року по лютий 2021 року включно, встановлено, що ТУ ДСА в Дніпропетровській області не надано звітність та відсутні дані в Пенсійному Фонді України про заробітну плату позивача за січень-лютий 2021 року, та відповідач не сплачував єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача.

Податковий розрахунок за IV квартал 2020 року оброблений та прийнятий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області тільки 15 червня 2021 року, а податковий розрахунок за 1 квартал 2021 року станом на 19 липня 2021 року не оброблений та не прийнятий належним чином Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Проте, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску за IV квартал 2020 року (граничний термін подання якого 09 лютого 2021 року) подано до контролюючого органу лише 15 червня 2021 року в порушення вимог ст. 49 п.49.18 ПК України.

За інформацією ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що надана на запит позивача, ТУ ДСА України в Дніпропетровській області перебуває на податковому обліку в Соборній ДПІ ГУ ДПС в Дніпропетровській області, і станом на 21 вересня 2021 року не подавала податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску за I квартал 2021 року до Соборної ДПІ ГУ ДПС в Дніпропетровській області.

Тобто, на час звернення позивача до суду з позовом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску за IV квартал 2020 року відповідач до контролюючого органу не подав, а такий же податковий розрахунок за I квартал 2021 не подано і після прийняття судом рішення у даній справі.

Про бездіяльність відповідача свідчить і інформація Дніпровського міського центру зайнятості, відповідно до якої при розрахунку середньої заробітної для розрахунку допомоги по безробіттю виявлено невідповідність даних про ДРЗДСЄ Є/ДРС та трудової книжки, а саме згідно трудової книжки ОСОБА_1 прийнятий 07 жовтня 2008 року, звільнений 16 лютого 2021 року за даними ПФУ відсутні дані за січень - лютий 2021 року, що не дає можливості розрахувати страховий стаж, середню зарплату та виплачувати допомогу в повному обсязі. За даними ЄДРС звільнення відсутнє. Центр зайнятості подав запит до ТУ ДСА України в Дніпропетровській області з проханням подати звіти за ОСОБА_1 до ДПСУ та ЄДРС відповідно записам трудової книжки, а для розрахунку страхового стажу та допомоги по безробіттю надати довідку про заробітну плату за період з лютого 2020 року по січень 2021 року із зазначенням періоду сплати страхових внесків.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки позивачем доведено обсяг заподіяних йому моральних страждань, що знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням відповідачем ТУ ДСА в Дніпропетровській області позивачеві моральної шкоди; суд вважає, що достатньою компенсацією моральної шкоди буде розмір в 5 000,00 гривень, що буде співмірним та не призведе до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача, як державного органу судової влади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до норм ст. 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, матеріальна шкода відшкодовується незалежно від вини органів влади. Моральна ж шкода відшкодовується, навпаки, за наявності вини органу влади, окрім деяких виключень (якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, інших випадках, встановлених законом).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що держава закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує характер спірних правовідносин, які випливають, зокрема, з порушення відповідачем трудового законодавства під час здійснення позивачем своїх трудових обов`язків в суді.

Так, ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди завданої працівникові, а, оскільки, у відповідності до Положення про територіальні управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, затвердженого головою ДСА України 25 вересня 2015 року, ТУ ДСА України в Дніпропетровській області здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності, зокрема, місцевих загальних судів Дніпропетровської області, до якої входить і Самарський районний суд м. Дніпропетровська, в якому працював позивач та де отримував заробітну платню, очікуючи сплати відповідачем у своєчасний та належний спосіб, передбачений діючим законодавством України, всіх податків та внесків за для здійснення працівниками і в подальшому своїх трудових прав, як то, отримання в період безробіття повного розміру соціальної допомоги від держави через відповідний центр зайнятості, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, враховуючи встановлене судовим рішенням порушення майнових прав позивача відповідачем, що такою бездіяльністю відповідача позивачеві нанесена і моральна шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 13, частини першої статті 55, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) вказано, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) вказано, що збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 (провадження № К/9901/37372/18) у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлені судом обставини, що узгоджується з наданими позивачем письмовими доказами, апеляґційний суд погоджується з місцевим судом та вважає доведеним порушення відповідачем ТУ ДСА України в Дніпропетровській області законних прав та майнового інтересу позивача щодо отримання в період його перебування на обліку в центрі зайнятості по безробіттю повного розміру соціальної допомоги по безробіттю з урахуванням внесених відомостей до Пенсійного фонду про його страховий стаж та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що надає іншому державному органу право розрахувати та виплатити позивачеві такий розмір цієї допомоги, який відповідає його заробітній платі, з якої такі внески сплатив відповідач до державної казни, що відповідачем здійснено не було та призвело до призначення позивачеві виплату в мінімальному розмірі соціальної допомоги та недоотримання ним грошових коштів, на які він розраховував, для здійснення витрат на свої потреби, для проживання.

З огляду на викладене, ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не здійснило вчасно та в повному обсязі дій зі своєчасної та повної сплати внесків в казну держави, що встановлено судовим рішенням, яке є чинним, а отже, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що саме ця бездіяльність відповідача і призвела до порушення законних прав та інтересів позивача, а відповідачем не доведено зворотнього.

Отже, враховуючи встановлені обставини, вимушене виникнення необхідності позивача обстоювати свої права в судах, стрес, пов`язаний із недоотриманням коштів від держави, на які розраховував позивач та мав повноцінне право, відпрацювавши в суді тривалий час, очікуючи від держави повноцінної допомоги у вигляді соціальних виплат для існування під час безробіття, що, зазвичай, тягне за собою перебування особи у скрутному матеріальному становищі, перенесенні моральних страждань з цього приводу, та, виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, враховуючи характер та обсяг заподіяних йому моральних страждань, що знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням відповідачем ТУ ДСА в Дніпропетровській області позивачеві моральної шкоди, суд пешої інстанції дійшов до вірного висновку, що достатньою компенсацією моральної шкоди буде розмір в 5 000,00 гривень, що буде співмірним та не призведе до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача, як державного органу судової влади.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: