Справа № 184/1658/23
Номер провадження 2/184/576/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

01 листопада 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши в м. Покров в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІПРОМ ГРУП» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2017 року він був прийнятий у ТОВ «Максіпром Груп» помічником машиніста земле насосного плавуче несамохідного снаряда дільниці магнітної сепарації 1. В подальшому позивач неодноразово змінював посади внаслідок кар`єрного зростання і з 15.05.2019р. обіймав посаду машиніста плавучого несамохідного земле насосного снаряду, зайнятого перекачуванням шламів ДМС2. З 30.06.2023 позивач звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому в наказі зазначено про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Водночас, належні до виплати суми заробітної плати (з листопада 2022 по червень 2023 року) при звільненні не виплачені, вихідна допомога також не виплачена. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Представника відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, 08.08.2017 року ОСОБА_1 прийнятий у ТОВ «Максіпром Груп» помічником машиніста земле насосного плавуче несамохідного снаряда дільниці магнітної сепарації 1, що підтверджується наказом № К07/08-17 від 07.08.2017р.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово змінював посади внаслідок кар`єрного зростання і з 15.05.2019р. обіймав посаду машиніста плавучого несамохідного земле насосного снаряду, зайнятого перекачуванням шламів ДМС2.

З 30.06.2023р. ОСОБА_1 звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом К75/06-23 від 05.06.2023р.

При цьому в наказі зазначено про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Водночас, належні до виплати суми заробітної плати (з листопада 2022 по червень 2023 року) при звільнені не виплачені, вихідна допомога також не виплачена.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку

Так, 08.08.2023р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо сум, нарахований виплачених при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які позивач має право згідно з умов трудового договору та відповідно до законодавства. Заяву направлено за адресою реєстрації підприємства цінним листом з описом вкладень 368. За інформацією АТ «Укрпошта» лист підприємством отримано.

Відтак, розрахунок заборгованості належних до виплати сум здійснено на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК05).

За цими даними, заробітна плата ОСОБА_1 , з якої сплачено єдиний соціальний внесок, становила: за листопад 2022 року - 9093,32 грн. і ОСОБА_1 не виплачена, за грудень 2022 року - 9093,32 грн. і не виплачена, за січень 2023 року - 9093,32 грн. і не виплачена, за лютий 2023 року - 9093,32 грн. і не виплачена, за березень 2023 року - 9093,32 грн. і не виплачена.

за квітень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року інформація з Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня, але ОСОБА_1 стверджує, що підвищень заробітної плати в цей період не відбувалося, відтак не виплачена заробітна плата становила - у квітні 2023 - 9093,32 грн., у травні 2 9093,32 грн., у червні 2023 - 9093,32 грн.

Таким чином, сумарний розмір заборгованості по заробітній платі становить - 72746,56 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 72 746,56 грн.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, слід вказати наступне.

Так, у відповідача існує обов`язок своєчасно розраховуватись із звільненими працівниками, а у випадку не проведення остаточного розрахунку при звільненні, нести майнову відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, повний розрахунок по заробітній платі власником підприємства з позивачем при звільненні не проведено.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої суді палати Касаційного цивільного суду від 24.04.2019 у справі №607/14495/16-ц.

Згідно положень ст. 117 Кодексу законів про працю України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутні спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Нарахування виплат, що обчислюються середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденні (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавств, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роб (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до розрахунків позивача, йому нараховано: у травні 2023 - 9093,32 грн., у червні 2023 - 9093 грн.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжено по теперішній час. Відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" на пері воєнного стану в Україні скасовано усі святкові дні та перенос робочих днів.

Отже, у зв`язку з викладеним та з урахуванням положень ч. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.06.2023 23.08.2023 становить:

(9093,32+9093,32):43 (20 робочих днів у квітні 2023+23 робочих дні у травні 2023)=422,95 грн. середньоденний заробіток х 42 робочих дні (кількість днів прострочення) = 17763,90 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17763,90 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення вихідної допомоги слід вказати наступне.

Так, наказом К75/06-23 від 05.06.2023р., виданому ТОВ «Максіпром Груп» встановлено обов`язок підприємства виплатити вихідну допомогу при звільненні ОСОБА_1 у розмірі середньомісячного заробітку.

Разом з тим, вказані грошові кошти виплачені не були.

Таким чином, оскільки середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_1 становить 9 093,32 грн., які не були виплачені працівникові при звільненні, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, оскільки відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, зважаючи на те, що суд приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 265, 280-289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІПРОМ ГРУП» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІПРОМ ГРУП" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 106; ідентифікаційний номер юридичної осі 38167697) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 72746,56 грн., вихідної допомоги у розмірі 9093,32 грн., стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17763,90 грн. (станом на 23.08.2023р.), а всього 99603,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІПРОМ ГРУП" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 106; ідентифікаційний номер юридичної особи 38167697) на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Київі/м. Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок: № UA 0026001;Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.11.2023р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш