Справа № 346/4449/23
Провадження № 2/346/1495/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Печеніжинської селищної ради про визнання права забудовника житлового будинку, господарських будівель та споруд, -

У С Т А Н О В И В:

10.08.2023р. позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина. За життя спадкодавиця склала заповіт за яким своє майно заповіла своїм донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини за заповітом, однак ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки спадщини на користь свого сина ОСОБА_2 , який прийняв спадщину подавши нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, позивачі являються спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 за законом і 24.04.2022р. отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,25 га. та 0,6172 га. Однак, окрім вказаного майна, ОСОБА_3 належав житловий будинок площею 42,6 кв.м. 1971 року будівництва з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: в АДРЕСА_1 . В 2017 році ОСОБА_3 вирішила здійснити реконструкцію її будинку та добудувати до нього частину житлових і нежитлових приміщень, а також збудувати на своїй земельній ділянці господарську будівлю гараж. 12.07.2017р. спадкодавиця отримала будівельний паспорт на реконструкцію домоволодіння. 17.07.2017р. Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт. На підставі отриманих документів, ОСОБА_3 в 2017 році збудувала гараж та до своєї смерті встигла завершити реконструкцію будинку, внаслідок чого його площа збільшилася до 52,6 кв.м. Однак, вказане будівництво не було здано в експлуатацію і як наслідок ОСОБА_3 не встигла зареєструвати за собою право власності на реконструйовані і створені об`єкти та отримати правовстановлюючий документ. Внаслідок відсутності в спадкодавця документів, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину на будинок. В зв`язку з даними обставинами, позивачі просили визнати за кожним із них право забудовника по 1/2 частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з правом здійснення дій по здачі даного нерухомого майна в експлуатацію, реєстрацію права власності та отримання документу, що посвідчує право власності на дане майно.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2023 року відкрито загальне провадження в даній справі та за клопотанням позивачів витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачук Людмили Владиславівни копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 20.09.2023р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 02 листопада 2023 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися. Їхній представник ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її та позивачів відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. 23.10.2023р. до суду надійшла заява селищного голови в якому зазначено, що Печеніжинська селищна рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за відсутності їхнього представника.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та давши оцінку зібраним доказам, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даній справі знайшли своє підтвердження в повному обсязі.

З матеріалів справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно довідки, виданої старостою Княждвірського старостинського округу Печеніжинської селищної ради №494 від 14.10.2022р., житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також їй належали земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га. кадастровий номер 010030047, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,6172 га кадастровий номер 010030048, які розташовані в АДРЕСА_1 . Тип двору робітничий. На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в своєму будинку одна.

14.07.2017 року відділом регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської райдержадміністрації ОСОБА_3 був виданий будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку та господарської будівлі в АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаного будівельного паспорта, Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області було зареєстровано повідомлення ІФ 061-172260252 про початок виконання будівельних робіт реконструкції житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 .

Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 12.01.2023р. та виписки з інвентаризаційних матеріалів вбачається, що в результаті проведеної реконструкції житлова площа будинку змінилася з 42,6 кв.м. на 52,6 кв.м. Також на підставі повідомлення ІФ 061-172260252 у 2017 було побудовано гараж літ «Є».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №835.

В частині 1 ст. 1220 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При цьому, згідно положень ст.. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої ввійшли належні спадкодавиці права на реконструйований житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

12 вересня 2017 року старостою села Княждвір був посвідчений заповіт ОСОБА_3 , за яким остання все своє майно та належні їй права заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

15.10.2023р. ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Трачук Л.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , в якій зазначила, що спадщину з чого б вона не складалася та де б не була, вона приймає. Також зазначила, що їй відомо про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 на її ім`я, однак вона бажає прийняти спадщину саме за законом. Крім цього вказала, що окрім неї спадкоємцем за законом також являється ОСОБА_4 .

Родинні відносини позивача зі спадкодавицею, як матері та доньки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , в якому ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зазначені батьками ОСОБА_7 та свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 , яким підтверджується зміна прізвища позивача з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 інша донька спадкодавиці ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини за законом. Даною заявою ОСОБА_4 повідомила, що усвідомлюючи значення своїх дій та за власною волею вона відмовляється від належної їй спадщини, яка залишалась після смерті матері ОСОБА_3 на користь онука померлої ОСОБА_2 .

Родинні відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , як доньки та матері, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як онука та баби, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , в якому ОСОБА_3 зазначена матір`ю ОСОБА_11 , свідоцтвом серії НОМЕР_5 про укладення шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та зміну її прізвища на « ОСОБА_13 », а також свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 .

Того ж дня з заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 . В даній заяві позивач також зазначив, що йому відомо про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 на його ім`я, однак він бажає отримати спадщину за законом.

Відтак, виходячи зі змісту поданих спадкоємцями заяв, які відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом, право на спадкування перейшло до осіб, визначених у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В частині 1 ст. 1267 ЦК України зазначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Матеріалами даної справи було підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 являються дітьми спадкодавиці. При цьому, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, а ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки на користь сина, який в межах шестимісячного терміну подав заяву про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 .

Положеннями ст.. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

24.04.2023р. спадкоємці звернулися до нотаріуса з заявами, в яких просили видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

24.04.2023р. приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. були видані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом кожному по 1/2 частині наступного майна: земельної ділянки, площею 0,6172 га. кадастровий номер :01:003:0048, для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 552771; земельної ділянки, площею 0,2500 га. кадастровий номер :01:003:0047, що надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 552770, а також недоотриманої пенсії за червень 2022 року в сумі 4195,80 грн.

Також спадкоємці претендували на отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Однак, письмовим повідомленням від 05.05.2023р. нотаріус роз`яснив позивачам, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В зв`язку з проведеною реконструкцією житлового будинку та відсутності державної реєстрації нотаріус рекомендував звернутися для вирішення даного питання в судовому порядку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, письмовими доказами в справі було підтверджено неможливість спадкоємців оформити свої спадкові права на реконструйоване домоволодіння в позасудовому порядку.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19).

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даній справі встановлено, що за життя ОСОБА_3 отримала дозвільні документи на проведення реконструкції належного їй будинку та зведення будівлі гаражу, що підтверджено будівельним паспортом та повідомленням ІФ 061-172260252 про початок виконання будівельних робіт. Будівництво велося на належній забудовнику земельній ділянці. Всі необхідні дії по будівництву були виконані, однак нерухоме майно в експлуатацію не прийнято, державна реєстрація не проведена.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17). Також, подібні висновки Верховний Суд зробив у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18).

В постанові від 21 листопада 2018 р. по справі №363/1278/15-ц Верховний Суд зазначив, що якщо будівництво об`єкта нерухомого майна, не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України.

Процедура прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів визначена Порядом прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 березня 2011 року.

Використання за призначенням не прийнятих у встановленому законодавством порядку в експлуатацію об`єктів забороняється.

Таким чином, до вирішення питання про прийняття будинку в експлуатацію і його державної реєстрації цей об`єкт не має юридичного статусу житлового будинку, а відтак вірним способом захисту для спадкоємця є звернення до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

З урахуванням зазначеного, суд, взявши до уваги фактичні обставини даної справи, прийшов до висновку, що за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати права і обов`язки забудовників житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд також враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року по справі № 372/4235/19 (провадження № 61-655св21).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 1216-1218, 1223, 1268, 1296, 1297 ЦК України, п.8, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права і обов`язки забудовника 1/2 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права і обов`язки забудовника 1/2 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року.

Суддя Третьякова І. В.