Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 758/6261/16-ц
Номер провадження 22-ц/824/11234/2023
Головуючий у суді першої інстанції В.В. Гребенюк
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
01 листопада 2023 року місто Київ

Справа №758/6261/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Пасічник К.В.

сторони

позивач ОСОБА_1 (відповідач за об`єднаним

позовом)

відповідач ОСОБА_2 (позивач за об`єднаним

позовом)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року, постановленуу складі судді Гребенюка В.В. в приміщенні Подільського районного суду м. Києва.

в с т а н о в и в :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 19.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 04.01.2021 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судові засідання, які були призначені на 08 листопада 2022 року та 05 грудня 2022 року, 07 лютого 2023 року, доказів в підтвердження поважності причин неявки суду, а також заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку із викладеним, місцевий суд на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) дійшов висновку щодо необхідності залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій посилався на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просив ухвалу суду про залишення його позову без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що як йому стало відомо судові повістки про виклик у судове засідання направлялися судом шляхом sms повідомлень на один з телефонних номерів якими він користується. Однак, таких повідомлень та ніяких інших судових письмових повісток про час та місце проведення судових засідань у справі № 756/6261/16-ц він та ніхто з його членів сім`ї не отримував і не міг фізично отримати з поважних та об`єктивних причин. Про свої наміри брати участь у розгляді справи особисто, без представника, офіційно повідомляв суддю Гребенюка В.В. ще на початку розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, хоча мав для цього суттєві поважні підстави та причини, оскільки не мав ніякої інформації про стан розгляду справи з моменту початку військової агресії Російської Федерації, реальних військових подій, що несуть загрозу життю, оголошення Воєнного стану. На думку апелянта суд, спираючись в постановленній ухвали на ненадання позивачем клопотання про відкладення розгляду ігнорує факт існування вищевказаних обставин, що є обставинами непереборної сили для позивача.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відповідно до п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді sms - повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику sms - повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Також Верховний суд України неодноразово роз`яснював, що судова повістка може бути надіслана учаснику процесу sms повідомленням лише в разі подання ним відповідної заяви. Однак, такої заявки до суду ним подано не було.

Зауважує, що залишивши зустрічний позов без розгулу суд порушив принцип рівності сторін, концепцію справедливого судового розгляду, поставивши його та сина ОСОБА_4 в суттєве менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Це перед усім обумовлено тим, що значну частину спільного майна ОСОБА_1 в своїй позовній заяві від розподілу приховала і ця частина майна вказана саме у його зустрічному позові.

Крім того, ОСОБА_2 у даній апеляційній скарзі зазначив, що внаслідок отриманої травми голови під час подій на майдані у нього розвився і стався параліч правої сторони гортані, що підтвердило обстеження та діагноз поставлений профільними лікарями в Київському ЛОР інституті. Йому було поставлено діагноз енцефалопатія головного мозку. Всі медичні обстеження і необхідне пов`язане з цим фактом довгострокове лікування головного мозку він отримував у період з 22.08.2022 по 26.05.2023, підтвердженням чого є лікарський консультаційний висновок завірений печаткою ЛКК.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача за позовом ОСОБА_1 адвокат Степанов О.Л. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 за викликом у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Степанова О.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Так, залишаючи без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач за зустрічним позовом у судові засідання 08 листопада 2022 року та повторно 05 грудня 2022 року, 07 лютого 2023 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться у матеріалах справи, а також не подавав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із наведеним, місцевий суд на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України вважав за можливе залишити зустрічний позов ОСОБА_2 без розгляду.

Проте, розглянувши вказану справу в апеляційному порядку, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій надано законом право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальна права та обов`язки.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання мають бути неповажними, обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що у грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя до розгляду, об`єднавши його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. (а.с. 56, т. 3).

Згідно протоколів судових засідань від 02.09.2021 та08.12.2021, ОСОБА_2 з`являвся до суду для розгляду справи. (а.с. 65, 105-106, т. 3).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 03 березня 2022 року (а.с.107, т.3).

Убачається, що 03 березня 2022 року засідання судом проведено не було, в матеріалах справи наявна довідка, складена секретарем судового засідання про те, що у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд справи відкладено на 08 листопада 2022 року на 11 год. 00 хв. (а.с. 108 т. 3).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки «про недоставляння sms», повідомлення щодо документу «Судова повістка-повідомлення про судове засідання призначене на 08.11.2022 на 11 год. 00 хв. по справі № 758/6261/16-ц сформовано 29.09.2022 15:29:01 одержувачу ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_1 не доставлено з причин: Абонент тимчасово не доступний. (а.с 111 т. 3).

Як убачається з протоколу судового засідання від 08.11.2022 по справі оголошено перерву до 05.12.2022 через неявку відповідача за об`єднаним позовом.

Отже, можна дійти висновку, що ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання призначене на 08.11.2022 року через те, що належним чином про розгляд справи повідомлений не був, у справі відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У судове засідання призначене на 05.12.2022 ОСОБА_2 повідомлявся судом засобами поштового зв`язку, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання.

Судова повістка про виклик у судове засідання призначене на 05.12.2022, направлена на адресу ОСОБА_2 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулась до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.120-121, т.3).

Як визначено пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що і в судове засідання призначене на 05.12.2022 ОСОБА_2 не з`явився, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до довідки від 05 грудня 2022 року, складеної секретарем судового засідання, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судове засідання перенесено на 07.02.2023 на 14 год. 15 хв. (а.с. 122 т. 3).

Про розгляд справи призначений на 07.02.2023 ОСОБА_2 повідомлений за допомогою smsповідомлення на номер телефону НОМЕР_2 , підтвердженням чого є довідка про доставку sms(а.с. 124 т. 3).

Таким чином, убачається, що ОСОБА_2 про розгляд справи призначений на 05.12.2022 належним чином повідомлений не був, у справі відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про те, що судові засідання призначені на 08.11.2022, 05.12.2022, що не відбулися, не можна розцінювати такими, що не відбулися через те, що ОСОБА_2 недобросовісно користується своїми процесуальними правами.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що неявка позивача за зустрічним позовом в судове засідання 05 грудня 2022 року, 07 лютого 2023 року не може розцінюватися, як повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, а тому у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для залишення позову без розгляду, внаслідок чого прийнята судом ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, оскаржувану ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд першої інстанції не врахував наведених положень процесуального закону та постановив незаконну ухвалу про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без розгляду.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до статті 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 03.11.2023.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна