ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Барильської А.П., Городничої В.С.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Добринь Ярослава Олексійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 грудня 2022 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався на те, що 18.06.2022 у м. Дніпрі на вул. Набережна Перемоги в районі електроопори № 191-194 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі полісу № ЕР/206715917. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2022 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № ЭУs1212221 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , складає 215 263,16 грн., а матеріального збитку нанесеного власнику 127 142,77 грн., вартість послуг експерта за цим висновком складає 4 500 грн., та 1500 грн. витрати на проведення оцінки транспортного засобу. Страхову виплату позивач не отримав.

У зв`язку із викладеним, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі 88 120,39 грн., а також моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» суму страхового відшкодування у розмірі 127 142,77 грн., витрати на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1500 грн. та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 500 грн., а також судові витрати.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково.

Стягнено з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 88 120 (вісімдесят вісім тисяч сто двадцять) грн. 39 коп.

Стягнено з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнено з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму страхового відшкодування в розмірі 127 142 (сто двадцять сім тисяч сто сорок дві) грн. 77 коп., вартість судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., вартість проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1500 (тисячу п`ятсот) грн. 00 коп., а разом 133 142 (сто тридцять три тисячі сто сорок дві) грн. 77 коп.

Стягнено з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1079 (тисячу сімдесят дев`ять) грн. 68 коп.

Стягнено з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331 (тисячу триста тридцять одну) грн. 43 коп.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Добринь Я.О., просить рішення суду скасувати в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судомнорм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 18.06.2022 у м. Дніпрі на вул. Набережна Перемоги в районі електроопори № 191-194 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2022 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18.08.2022 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі полісу № ЕР/206715917.

Встановлено також, що згідно висновку № ЭУs1212221 від 19.12.2022 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного судовим експертом Мазурек А.А. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , складає 215 263,16 грн., а матеріального збитку нанесеного власнику складає 127 142,77 грн. (а.с.18-24).

Вартість судової автотоварознавчої експертизи складає 4 500 грн. (а.с. № 43-44).

Також, вартість проведення оцінки транспортного засобу складає 1500 грн. (а.с. № 7-8)

Станом на час подання позовною заяви та протягом розгляду справи, вказані збитки позивачу не відшкодовані.

Таким чином, неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_2 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Пунктами 1-2 частини 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками розуміються витрати, пов`язані з виправленням пошкодженого майна, а в разі неможливості виправлення (втрати) його дійсна вартість. Фактично збитки є грошовим виразом майнової шкоди.

Як зазначено у ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У ст. 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Так з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Суд першої інстанції надав оцінку та взяв до уваги висновок експерта № ЭУs1212221 від 19.12.2022 за результатами експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного судовим експертом Мазурек А.А. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , складає 215 263,16 грн., а матеріального збитку нанесеного власнику складає 127 142,77 грн. (а.с.18-24).

Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем доведено в ході судового розгляду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, при цьому стороною відповідача не доведено, що розмір завданої шкоди є меншим, ніж той, що зазначив позивач, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця матеріальної шкоди між страховим відшкодуванням та загальною сумою заподіяної шкоди, визначену висновком № ЭУs1212221 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, у розмірі 88 120,39 грн., яка залишилась не відшкодована. Разом з цим, з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 127 142,77 грн. а також вартість судової автотоварознавчої експертизи, яка складає 4 500 грн. та вартість проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1500 грн.

Тому, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, що висновок експерта складено з грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та не може бути належним та допустимим доказом розміру понесених матеріальних збитків, оскільки жодних належних та допустимих доказів відповідачем та його представником з цього приводу суду не було подано.

Інші доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вірно оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов правомірного висновку, про те, що позивачем доведено в ході судового розгляду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Добринь Ярослава Олексійовича - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

В.С. Городнича