Номер провадження: 22-з/813/413/23
Справа № 562/1085/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач Здолбунівська міська рада Рівненської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження

заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовною заявою Здолбунівської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Здолбунівська міська рада Рівненської області звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 15 травня 2023 року позовну заяву Здолбунівської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задовольнив частково. Судом вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.09.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задоволена частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом Здолбунівської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди закрито.

До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі. В заяві ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути зі Здолбунівської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з суми судового зору та витрат на правову допомогу у розмірі 15721,50 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2023 року заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від Здолбунівської міської ради Рівненської області надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування яких позивач послався на те, що до заяви не додано платіжного доручення, яке підтверджує здійснення оплати витрат на правову допомогу. Також не погоджується з обсягом наданих послуг, визначеним в акті надання послуг. Позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , судову повістку отримала в особистому кабінеті Електронного суду 16.10.2023 року, що підтверджується довідкою.

Здолбунівська міська рада Рівненської області судову повістку отримала в особистому кабінеті Електронного суду 16.10.2023 року, що підтверджується довідкою.

Колегія суддів, дослідивши подану ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , заяву про ухвалення додаткового рішення вважає за необхідне зазначити таке.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, поданій до Одеського апеляційного суду Лазарчук В.В. зазначила, що судові витрати складають 15721,50 грн, з яких: 3721,50 грн судовий збір, 12000 грн вартість правової допомоги.

Щодо вимог заяви про стягнення зі Здолбунівської міської ради Рівненської області витрат на правову допомогу понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила про те, що нею будуть понесені витрати у розмірі 15000 грн, що складаються з судового збору, витрат на оплату поштової кореспонденції та витрат на правову допомогу адвоката.

До апеляційної скарги доказів понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 не додано.

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додано: копію договору про надання правової допомоги від 05 серпня 2022 року, копію додатку до договору про надання правової допомоги від 29.09.2023 року; копію акта наданих послуг від 29.09.2023 року.

Одеський апеляційний суд прийняв постанову у цій справі 25.09.2023 року.

Строк, визначений положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, сплив 02.10.2023 року.

Копію постанови Одеського апеляційного суду від 25.09.2023 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримала 27.09.2023 року, шляхом доставки до особистого кабінету Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Заява про ухвалення додаткового рішення надіслана до Одеського апеляційного суду 05.10.2023 року, шляхом направлення на електронну пошту Одеського апеляційного суду, яка підписана за допомогою ЕЦП та за допомогою засобів поштового зв`язку.

Отже, заява про ухвалення додаткового рішення подана ОСОБА_1 поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У суду відсутні повноваження для поновлення такого строку з власної ініціативи.

Разом із тим, ОСОБА_1 звертаючись до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, не заявила окремого клопотання про поновлення строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заява про ухвалення додаткового рішення клопотання про поновлення строку також не містить.

Із заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення до суду заявник не звертався, а суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу без розгляду.

Щодо вимог заяви про стягнення зі Здолбунівської міської ради Рівненської області судового збору, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, постановою Одеського апеляційного суду від 25.09.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задоволена частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом Здолбунівської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди закрито.

При цьому за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3721,50 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 28.06.2023 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Звертаючись із завою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 також просить стягнути зі Здолбунівської міської ради Рівненської області сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що частина п`ята статті 142 ЦПК України не передбачає можливість компенсувати відповідачеві судовий збір, сплачений ним внаслідок необґрунтованих дій позивача, у випадку закриття провадження у справі.

Незважаючи на це, ОСОБА_1 просить стягнути на її користь суму сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги саме з позивача.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, зокрема порядок його повернення, визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 5 частини першої та частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки Одеський апеляційний суд постановою від 25.09.2023 року закрив провадження у справі № 562/1085/22 через те, що її не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, то ОСОБА_1 має право на повернення судового збору, проте не за рахунок позивача, а з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення зі Здолбунівської міської ради Рівненської області судового збору підлагає задоволенню частково.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 246, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення зі Здолбунівської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомоги, залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення судового збору за подання апеляційної скарги, задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) гривні 50 копійок, сплачений згідно з квитанцією АТ «Таскомбанк» № від 28 червня 2023 року на рахунок отримувача: UA0015757, отримувач коштів ГУК у Од.обл/Малиновськ.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення зі Здолбунівської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.А. Коновалова

Cудді В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов