Провадження № 2/202/2916/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2023 року позивач в особі свого представника адвоката Литвиненка В.І. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним і ОСОБА_2 16 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 424.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У грудні 2022 року у зв`язку зі збройною агресією російської федерації відповідач виїхала до Литви як біженка. Дочку залишила з ним та категорично відмовилася забрати її з собою.

В травні 2023 року відповідач повернулася в Україну до місця проживання сім`ї.

Однак 26 травня 2023 року відповідач знову залишила сім`ю та дитину, знову виїхавши до Литви.

Дитина залишилася на утриманні батька.

Після цього відповідач не поверталася в Україну, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає.

З відповідачем мешкають за різними адресами, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені.

Отже, вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливими.

За цих підстав позивач просить шлюб між ним і відповідачем розірвати та залишити дитину разом із ним батьком.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно з цим рішенням Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Тож зазначена справа підсудна Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання, яке відбулося 23 жовтня 2023 року, сторони не з`явилися.

Позивачем була надана заява про розгляд справи без його участі.

В свою чергу, представником відповідача адвокатом Берзінєм С.Л. також була надана заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника, в якій просить шлюб між сторонами розірвати.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 16 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис № 424.

Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначено в позовній заяві, у зв`язку з виїздом позивача за кордон сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство.

Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення.

Враховуючи взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема небажання зберегти шлюб, та визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки відповідач не просила відновити її дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Щодо вимоги про залишення дитини з батьком, то суд зазначає, що згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Тобто за змістом цієї постанови при розірванні шлюбу за відсутності між сторонами спору суд вправі вирішити питання про залишення дитини разом із матір`ю або батьком.

Водночас суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що після припинення сторонами шлюбних відносин дочка сторін, якій виповнилося сім років, залишилася постійно проживати разом із батьком, а відповідач самостійно виїхала за кордон, покинувши дитину на батька.

Зокрема в матеріалах справи відсутні відомості з місця проживання та навчання дитини, медичних закладів, соціальних служб, державної прикордонної служби тощо.

Суд бере до уваги, що в Україні введений воєнний стан та оголошено мобілізацію.

Відтак питання щодо залишення чи визначення місця проживання дітей із батьком має вирішуватися судом із особливою ретельністю як із урахуванням інтересів батьків та їх дітей, так і суспільних та державних інтересів.

Оскільки в даному випадку позивачем не надано доказів проживання разом із ним дитини, в тому числі самоусунення відповідача як матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а відповідач свою позицію щодо місця проживання дитини з батьком не визначила, суд, виходячи з усіх обставин справи, вважає, що підстави для задоволення судом вимоги щодо залишення дитини з батьком відсутні.

При цьому суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Отже, за відсутності між сторонами спору місце проживання дитини може бути визначено за домовленістю сторін і без констатації місця проживання дитини в судовому акті.

В свою чергу, за наявності між сторонами спору позивач не позбавлений права на звернення до органу опіки та піклування чи до суду з відповідним позовом із наданням належних доказів на підтвердження такої вимоги.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

При вирішенні питання про судові витрати, суд враховує, що при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 424.

Прізвище дружині після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений судом 30 жовтня 2023 року.

Суддя Наталія Марченко