Справа № 459/1284/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В.
Провадження № 22-ц/811/1575/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2023 року у справі за скаргою, поданою в інтересах скаржника ОСОБА_1 адвокатом Мацеєм Михайлом Михайловичем про визнання протиправними дій Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів) щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 у ВП №30860474 та зобов`язання зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

17.04.2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправними дії державного виконавця Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів) щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 у ВП №30860474 та зобов`язати зняти арешт з усього майна боржника.

Скаргу обгрунтовував тим, що 23.03.2023 року він через представника ОСОБА_2 звернувся до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про скасування (зняття) арешту з нерухомого майна, в якій просив скасувати (зняти) арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , власником якої він є, оскільки на даний час підстави для арешту майна відсутні. Згідно відповіді Червоноградського ВДВС № 3003 від 10.04.2023 року йому відмовлено у задоволенні заяви, оскільки відсутні докази сплати ним заборгованості у виконавчому провадженні №30860474, в ході виконання якого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а також сплати виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, та витрат на проведення виконавчих дій. Вважав бездіяльність Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів) щодо відмови у знятті арешту з квартири боржника ОСОБА_1 протиправною, оскільки з 27.05.2014 року стягувач повторно до виконання виконавчий документ не пред`явила, а строк, встановлений законом для пред`явлення такого до виконання, минув. Також зазначив, що постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій є самостійними виконавчими документами та мали бути виділені в окреме виконавче провадження, чого зроблено не було. Просив скаргу задоволити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду, згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Зазначені висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12, у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20. Враховуючи, що з 2014 рокустягувач ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №30860474 не пред`являла повторно виконавчий лист № 2-203 від 10.01.2012 року до виконання, то вважає, що остання втратила будь-який інтерес до своїх майнових прав. Відтак, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача до ОСОБА_1 , підстави для накладення арешту на майно боржника відсутні.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задоволити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 55, ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Однією із засад здійснення виконавчого провадження є обов`язковість виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, арешт з майна боржника може бути знято постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій).

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналогічна правова норма міститься у чинному Законі України «Про виконавче провадження» (п. 2 ч. 1 стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (аналогічно за ст. 47 Закону Укрїни «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій,) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

У постанові від 09.01.2023 у справі №2-3600/09 Верховний Суд дійшов висновку, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, а також не позбавляє стягувача права звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними - не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру). Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.12.2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особистою приватною власністю нежитлового приміщення площею 144,3 кв.м по АДРЕСА_2 відмовлено; позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 в частині поділу нежитлового приміщення задоволено, виділено ОСОБА_4 у власність 30,8 кв.м в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , що позначено на поверховому плані цифрами 8,9,10,11,12,14, що становить 3/14 ідеальної частки в нежитловому приміщенні, вартістю 177 555,30 грн з залишенням у власності ОСОБА_1 приміщень, позначені ХХІ, 1,2,3,4,5,6,7,13, що становить 11/14 ідеальної частки в цьому ж нежитловому приміщенні загальною площею 113,5 кв.м, вартістю 654 302 грн 53 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 компенсацію за різницю в частках у розмірі 227 227 грн 61 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 половину суми самостійно сплачених нею коштів за кредитним договором №619/МЖК від 22.09.2005 року за період з 1 липня 2008 року по 31 жовтня 2011 року з врахуванням компенсованих відсотків по кредиту в розмірі 22 284 грн 66 коп; вирішено розділити між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором № 619/МЖК від 22.09.2005 року, залишивши обов`язок сплатити половину від суми боргу, а саме 6 183,81 доларів США.

10.01.2012 року на виконання зазначеного рішення суду Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист №2-203 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за різницю в частках у розмірі 227 227, 61 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Запісоцької Н.Г. від 25.01.2012 року за заявою стягувача ОСОБА_3 від 24.01.2012 року було відкрито виконавче провадження ВП №30860474 з виконання виконавчого листа №2-203 від 10.01.2012 року (а. с. 58).

25.01.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Запісоцькою Н.Г. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 59).

02.04.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботою Н.Г. у ВП №30860474 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 60).

16.05.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботою Н.Г. у ВП №30860474 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 61).

27.05.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Квашинською З.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Як убачається з постанови державного виконавця від 27.05.2014 року, боржником ОСОБА_1 у добровільний термін борг не сплачено, вимоги виконавчого документа не виконано. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та скеровано для подальшого виконання в частині накладення арешту на все належне боржнику майно в органи ВРЕВ ДАІ, PC МУЮ. Під час перевірки майнового стану боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, не виявлено, згідно відповідей МБТІ, ВРЕР ДАІ, Ц ДЗК у м. Червонограді на обліку в УПФУ, ФССНВ, ЧМЦЗ боржник не числиться, ліквідного майна належного боржнику для звернення стягнення з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу не виявлено. У зв`язку з цим, виконавчий документ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу.

Згідно постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2014 року виконавчий лист № 2-203 від 10.01.2012 року може бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 27.05.2015 року (а. с. 64).

23.03.2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про скасування (зняття) арешту з нерухомого майна, а саме 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Червоноградського ВДВС №3003 від 10.04.2023 на заявупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 03.03.2023 року для зняття арешту з майна боржника потрібно надати до Червоноградського відділу Державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтвердження сплати заборгованості згідно виконавчого провадження від 25.01.2012 року №30860474, сплату виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню та сплату витрат на проведення виконавчих дій (а. с. 10 - 12).

Звертаючись до суду зі скаргою про визнання протиправними дій Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів) щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна боржника у ВП №30860474, ОСОБА_1 покликався на те, що у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, підстави для арешту майна боржника відсутні.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у знятті арешту з майна боржника, суд першої інстанції виходив з того, що у діях державного виконавця не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» та діми державного виконавця права боржника у виконавчому провадженні №30860474 не порушено, оскільки борг за виконавчим документом не стягнуто.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

Враховуючи, що постановою державного виконавця від 27.05.2014 року виконавчий лист № 2-203 від 10.01.2012 року повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у вигляді зняття арешту відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 25 жовтня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра