Дата документу 30.10.2023 Справа № 314/1928/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1928/23 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
Провадження № 22-ц/807/1865/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В травня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07 квітня 2006 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2023 року має заборгованість 46278,33 грн., яка складається з наступного: 37856,65 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8421,68 грн. заборгованість за відсотками.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07 квітня 2006 року у розмірі 46278,33 грн. та судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07 квітня 2006 року у розмірі 37856,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2195,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в стягнення частини заборгованості за відсотками, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що відповідач особисто підписала довідку про умови кредитування, в якій зазначені, зокрема, відсоткова ставка в розмірі 36% на рік, користувалась коштами, частково погашала заборгованість, просило скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін, вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується АТ КБ «ПриватБанк» в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткова ставка сторонами не узгоджена.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що 07 квітня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік та отримала кредитну картку за № НОМЕР_1 , що підтверджується її підписом під заявою (а.с. 14).

Відповідно до розрахунків, наданих банком, ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 15 квітня 2023 року має заборгованість 46278,33 грн., яка складається з: 37856,65 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8421,68 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 4-5, 6-8, 9-11).

За змістом розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунку (а.с.34-67) вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору 07 квітня 2006 року.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що до позовної заяви позивач долучив анкету-заяву, яка підписана відповідачем та містить умови щодо узгодженості відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік.

При цьому використання позивачем відсоткової ставки в розмірі іншому, ніж 36% на рік без погодження з позичальником ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та не узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 року по справі №192/156/17-ц, від 16.01.2018 року по справі №128/4810/15-ц, від 30.01.2018 року по справі №128/4810/15-ц, від 18.04.2018 року по справі №234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц.

З наявної в матеріалах справи довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 отримала шість карток зі строком її дії останньої картки - до останнього дня 07/24 року (а.с.13).

Відтак, позовні вимоги заявлені у межах строку кредитування.

До позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» долучено три розрахунки заборгованості:

- за період з 04 серпня 2006 року по 31 травня 2015 року (далі розрахунок №1);

- за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2019 року (далі розрахунок №2);

- за період з 01 липня 2019 року по 15 квітня 2023 року (далі розрахунок №3).

В розрахунку №1 зафіксована процентна ставка в розмірі 3% на місяць (36% на рік) застосовувалась банком з моменту укладення кредитного договору до 31 грудня 2012 року, після цього вона зменшувалась до 30% на рік (з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року), до 34,80% на рік (з 01 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року), а також збільшувалась до 43,20% на рік (з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року).

В розрахунку № 2 зафіксована процентна ставка 43,20% на рік (з 01 червня 2015 року по 30 червня 2019 року).

В розрахунку № 3 зафіксована процентна ставка 42% на рік (з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2020 року), 40,80% (з 01 жовтня 2019 року по 15 квітня 2023 року).

Збільшення відсоткової ставки не було передбачено умовами договору, які були підписані ОСОБА_1 , а отже в період з 01 квітня 2015 року по 15 квітня 2023 року (кінцева дата встановлена банком під розрахунком заборгованості) під час здійснення розрахунку заборгованості має бути визначений розмір відсоткової ставки саме 3 % на місяць (36% на рік).

Колегія суддів приймає до уваги, що згідно з розрахунком №1 в період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року відсотки банком не нараховувались, а тому не враховує вказаний період.

Згідно з розрахунком № 2 за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2019 року банком нараховано відсотків за ставкою 43,20% на рік в розмірі 1430,65 грн., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 1192,20 грн. (1430,65 грн. * 36% / 43,20%).

Згідно з розрахунком № 3 за період з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2020 року банком нараховано відсотків за ставкою 42% на рік в розмірі 131,75 грн., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 112,92 грн. (131,75 грн. * 36% / 42%).

Згідно з розрахунком № 3 за період з 01 жовтня 2019 року по 15 квітня 2023 року банком нараховано відсотків за ставкою 40,80% на рік в розмірі 22431,98 грн., таким чином, розмір відсотків за ставкою 36% на рік за вказаний період буде дорівнювати 19819,39 грн. (131,75 грн. * 36% / 40,80%).

Таким чином, розмір відсотків, виходячи з ставки 36% на рік, становить 21124,51 грн. Витрати клієнтом кредитних коштів згідно з розрахунками №1-3 дорівнює 322 592,77 грн.

Відповідно до розрахунків №1-3 ОСОБА_1 було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 319178,61 грн.

З огляду на стягнення рішенням суду першої інстанції заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37856,65 грн., рішення суду в цій частині не оскаржено ані позивачем, ані відповідачем, у відповідача відсутня заборгованість перед банком за відсотками за користування кредитом, що є підставою для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог з зазначених підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з тих підстав, що сторонами не узгоджена відсоткова ставка, суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини та дійшов помилкового висновку в частині мотивів відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2023 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

І.В. Кочеткова