Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович (далі-позивач, приватний виконавець) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час примусового виконання виконавчого листа №149/160/18, виданого Хмільницьким районним судом Вінницької області 13.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107 459 грн боргу, 151 089,77 грн - процентів за користування коштами згідно статті 1048 ЦК України, 23 221,73 грн - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов?язання, 80 736,66 грн - інфляційних втрат та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 977,27 грн, 26.03.2019 року приватний виконавець Турський О.В. описав та наклав арешт на речові права боржника - ОСОБА_2 , а саме: право оренди земельної ділянки площею 12,8041 га (кадастровий номер :04:002:0397), право оренди земельної ділянки площею 20,8681 га (кадастровий номер :04:002:0396), право оренди земельної ділянки площею 9,1912 га (кадастровий номер :04:002:0395), право оренди земельної ділянки площею 42,4250 га (кадастровий номер :04:002:0394).

26.12.2019 ДП «СЕТАМ» провело електронні торги з реалізації права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0397, :04:002:0396, :04:002:0395, :04:002:0394. Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 456535, переможцем торгів на право оренди вказаних земельних ділянок оголошено ОСОБА_3 , продаж здійснено за 425 458 грн.

Кошти отримані через електронні торги від реалізації права оренди приватний виконавець перерахував стягувачу ОСОБА_1 згідно розпорядження ЗВП НОМЕР_3 від 16.01.2020 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2020 року у справі № 149/133/20 задоволено позов ОСОБА_2 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фермерського господарства «Світ Біо», про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна - права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0397, :04:002:0396, :04:002:0395, :04:002:0394, що розташовані на території Березнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, результати яких оформлені протоколом електронних торгів №456535 від 26.12.2019 року.

Надалі, переможець електронних торгів ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В., який виступав від свого імені на електронних торгах як продавець, про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 363 836,31 грн.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2022 року у справі №149/993/21 (провадження №2/149/31/22) стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти в сумі 363 836,31 грн. У вказаній справі суд встановив, що ОСОБА_3 не є покупцем в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», оскільки після перерахунку грошових коштів на рахунок приватного виконавця Турського О.В., на електронних торгах з реалізації арештованого майна - права оренди земельних ділянок ним придбано не було.

Таким чином, правова підстава на якій вказані кошти були набуті приватним виконавцем в межах виконавчого провадження відпала, а тому в ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні виник обов`язок їх повернути приватному виконавцю, оскільки кошти в сумі 363 836,31 гривень не є сумою стягнутою виконавцем з боржника або сумою одержаною від реалізації майна боржника.

Приватний виконавець направив ОСОБА_1 вимогу від 20.10.2021 року про поверення коштів, яку останній відмовився виконувати вказавши на її безпідставність, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача коштів в сумі 363 836,31 гривень.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №760/30765/21 позовну заяву приватного виконавця Турського О.В. було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

28.12.2021 до суду надійшла заява позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23.11.2021.

28.04.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про передачу справи до суду, що є найбільш територіально наближеним.

Ухвалою суду від 06.05.2022 відмовлено у задоволенні позивача про передачу справи до суду, що є найбільш територіально наближеним.

Ухвалою Солом?янського районного суду м.Києва від 06.05.2022 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі №760/30765/21 за позовом приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення коштів, призначено підготовче засідання.

06.06.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову. Заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 зазначив, що як стягувач у виконавчому провадженні він не несе відповідальності за дії приватного виконавця і за будь-яку спричинену ним шкоду третім особам. Здійснюючи свою діяльність, приватний виконавець зобов?язаний застрахувати свою цивільну-правову відповідальність перед третіми особами. У випадку, якщо приватний виконавець не виконав вимогу закону щодо обов?язкового страхування своєї професійної діяльності, не скористався правом на отримання страхового відшкодування, внаслідок чого в нього немає можливості поновити права переможця електронних торгів, вказане не є підставою для його звільнення від відповідальності або покладення відповідальності за його дії в межах виконавчого провадження на стягувача. Відповідач вважає, що оскільки він не був стороною правочину купівлі - продажу майна з електронних торгів, визнання їх недійсними не створює для нього правових наслідків. Перерахування приватним виконавцем коштів стягувачу у виконавчому провадженні не є правочином і не створює у стягувача цивільних зобов?язань, такі правовідносини не можна кваліфікувати як кондикційні. Правова підстава на якій стягувач набув кошти в сумі 363 836,21 грн є рішення суду у справі №149/160/18, яке не скасовано, а тому підстав для стягнення коштів отриманих стягувачем в межах процедури примусового виконання рішення суду не має, що свідчить про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог.

21.06.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому виклав свої міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Зокрема, позивач зазначив, що правова підстава на якій вказані кошти були набуті приватним виконавцем в межах виконавчого провадження відпала і вказані кошти, як встановлено рішенням суду у цивільні справі, що набрало законної сили, не є сумою стягнутою виконавцем з боржника або сумою одержаною від реалізації майна боржника, а тому у ОСОБА_1 виник обов?язок повернути їх на вимогу виконавця. Позивач вважає, що ОСОБА_1 набув вказані кошти без достатньої правої підстави (на за рахунок майна боржника), а тому вони підлягають стягненню на користь приватного виконавця, що дозволить позивачу поновити права переможця електронних торгів.

27.06.2022 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких виклав свої міркування щодо наведених позивачем у відповіді на відзив аргументів, зокрема, вказав на те, що обставини встановлені у справі №149/993/21 не мають преюдиційного значення і не носять обов?язковий характер для суду у цій справі, а є лише правовою оцінкою судом обставин справи, у зв?язку з чим позивач не звільняється від обов?язку доведення його вимог. Кошти, які ОСОБА_3 перерахував за придбане на електронних торгах право оренди земельних ділянок є сумою, яка стягнута з боржника в примусовому порядку внаслідок реалізації її майна в межах процедури виконавчого провадження, тому такі кошти не можуть бути стягнуті зі стягувача на корить приватного виконавця.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 18.05.2023 закрито підготовче провадження та призначену справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 20.09.2023 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Від позивача 19.09.2023 надійшли заяви, в яких позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, враховуючи позицію викладену у позові та судову практику. 20.09.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

18.09.2023 до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі.

Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Хмільницького районного суду Вінницької області 11.06.2018 у справі №149160/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107 459 грн боргу, 151 089,77 грн - проценти за користування коштами згідно статті 1048 ЦК України, 23 221,73 грн - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов?язання, 80 736,66 грн - інфляційних втрат та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 977,27 грн

06.10.2018 приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. за заявою ОСОБА_1 , на підставі виконавчих листів, виданих Хмільницьким районним судом Вінницької області у справі №149160/18, відкрив виконавчі провадження НОМЕР_4, НОМЕР_5, які об?єднав у зведене виконавче провадження НОМЕР_3.

26.03.2019 приватний виконавец Турський О.В. описав та наклав арешт на речові права боржника - ОСОБА_2 , а саме: право оренди земельної ділянки площею 12,8041 га (кадастровий номер :04:002:0397), право оренди земельної ділянки площею 20,8681 га (кадастровий номер :04:002:0396), право оренди земельної ділянки площею 9,1912 га (кадастровий номер :04:002:0395), право оренди земельної ділянки площею 42,4250 га (кадастровий номер :04:002:0394).

26.12.2019 ДП «СЕТАМ» провело електронні торги з реалізації права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0397, :04:002:0396, :04:002:0395, :04:002:0394.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 456535, переможцем торгів на право оренди вказаних земельних ділянок оголошено ОСОБА_3 , продаж здійснено за 425 458 грн.

Кошти отримані через електронні торги від реалізації права оренди в сумі 363 836,31 гривень приватний виконавець перерахував стягувачу ОСОБА_1 згідно розпорядження ЗВП НОМЕР_3 від 16.01.2020 року.

Також встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2020 року у справі № 149/133/20 задоволено позов ОСОБА_2 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фермерського господарства «Світ Біо», про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна - права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0397, :04:002:0396, :04:002:0395, :04:002:0394, що розташовані на території Березнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, результати яких оформлені протоколом електронних торгів №456535 від 26.12.2019 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16.02.2021 року залишено без змін рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2020 року у справі № 149/133/20.

Згідно з частинами першою та третьою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти.

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок) та застосовується виключно до сторін правочину.

Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто, при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України).

Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за таким договором може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.

З протоколу проведення електронних торгів № 456535 від 26.12.2019 суд установив, що ДП «Сетам» є організатором торгів, а приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. виступав від свого імені на прилюдних торгах як продавець. Вказана обставина підтверджується також і тим, що покупець ОСОБА_3 сплатив кошти за придбане майно саме на рахунок приватного виконавця.

Таким чином, установивши, що при реалізації майна божника на електронних торгах продавцем цього майна є приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. і за рішенням суду такі торги визнано недійсними, суд дійшов висновку, що у приватного виконавця виник обов`язок повернути отримані від покупця кошти.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2022 у справі №149/993/21 (провадження №2/149/31/22) задоволено цивільний позов ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Сетам», Приватне акціонерне товарство «Страхова компанія «Остра», Приватне акціонерне товариство «Промислово-страхова компанія», ОСОБА_1 , про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти в сумі 363 836,31 грн.

У вказаній справі суд встановив, що «.. ОСОБА_3 не є покупцем в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», оскільки після перерахунку грошових коштів на рахунок приватного виконавця Турського О.В., на електронних торгах з реалізації арештованого майна - права оренди земельних ділянок ним придбано не було. Отже, кошти в сумі 363 836,31 гривень не є сумою стягнутою виконавцем з боржника або сумою одержаною від реалізації майна боржника, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 1212 ЦК України».

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (постанова ВП ВС від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі зазначеного, суд вважає наведені у справі №149/993/21 обставини такими, що мають предюційне значення і не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вказані обставини є лише правовою оцінкою суду, оскільки такі обставини досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового рішення у справі №149/993/21.

Суд вважає невмотивованими доводи відповідача про те, що діями приватного виконавця було заподіяно шкоду ОСОБА_3 , яка має бути відшкодована за рахунок страхового відшкодування виплаченого приватному виконавцю страховиком в якого позивач мав застрахувати цивільно-правову відповідальність перед третіми особами при здійсненні своєї діяльності.

Приватний виконавець Турський О.В. звернувся до ПрАТ «Прострах» із заявою від 20.06.2022 про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування.

Страховик ПрАТ «Прострах» листом від 23.06.2022 року вих. №46 відмовив приватному виконавцю у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказана подія не є страховим випадком.

Враховуючи наведене, суд погоджується з позицією страховика про те, що вказана подія не є страховим випадком, оскільки рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2022 року у справі №149/993/21 не містить в собі даних, які б свідчили про завдання шкоди громадянину ОСОБА_3 діями приватного виконавця Турського О.В. Крім цього, предметом розгляду цієї справи була вимога про стягнення безпідставно набутих коштів в порядку ст. 1212 ЦК України, а не відшкодування шкоди завданої протиправними діями приватного виконавця.

Як вже встановлено судом, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., отримавши кошти від реалізації майна боржника, 16.01.2020 перерахував 363 836,31 гривень на рахунок стягувача ОСОБА_1 , призначення платежу - «решта боргу стягнутого за виконавчим провадженням».

Приватний виконавець направив ОСОБА_1 вимогу від 20.10.2021 про повернення на рахунок виконавця виручених від електронних торгів за реалізацію майна боржника коштів в сумі 363 836,31 гривень, у зв?язку з набранням законної сили судового рішення про визнання торгів недійсними, яку останній відмовився виконувати вказавши на її безпідставність.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Отже, виходячи з наведених норм Закону слідує, що приватний виконавець в даному випадку, хоч і був фактично продавцем у визнаних судом недійсними електронних торгах, однак діяв не як сторона у звичайному договорі купівлі-продажу, а як особа, зобов?язана законом, вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання судового рішення на користь стягувача - ОСОБА_1 .

Таким чином, приватний виконавець не може іншим способом забезпечити обов?язок з повернення покупцю отриманої суми в порядку реституції після визнання недійсними електронних торгів, ніж як вимагати повернення коштів від стягувача, який отримав і зберігає ці кошти без правових підстав, які відпали внаслідок судового рішення про визнання торгів недійсними.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані іншими спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (відповідну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).

З урахуванням визнання прилюдних торгів недійсними, всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Аналогічний правовий висновок містиститься у постанові Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №910/14177/21.

Таким чином, оскільки рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2020 у справі № 149/133/20 електронні торги з реалізації арештованого майна - права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0397, :04:002:0396, :04:002:0395, :04:002:0394 - визнано недійсними, то отримані ОСОБА_1 кошти в межах зведеного виконавчого провадження від реалізації такого майна в розмірі 363 836,31 гривень підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що оскільки правовою підставою отримання спірних коштів стягувачем є виконавчий лист, то це виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України. Такий аргумент відповідача не спростовує попередні висновки суду та не змінює факт визнання недійсними електронних торгів, за результатами яких у виконавчому провадженні позивачем було здійснено стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 , що є підставою для повернення таких коштів.

Також, суд вважає, що єдиним джерелом виплати коштів стягувачу за виконавчим провадженням є кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника) в даному виконавчому провадженні. З інших джерел, зокрема і власні кошти приватний виконавець не зобов`язаний перераховувати стягувачу, а тому доводи відповідача з приводу того, що правовою підставою набуття ним коштів є перебування його у виконавчому провадженні у статусі стягувача, в зв`язку з чим з нього не може бути стягнута спірна сума, не приймаються до уваги.

Таким чином, з дати набрання законної сили рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2020 року у справі № 149/133/20 про визнання торгів недійсними (16.02.2021 року) у відповідача виник обов`язок повернути приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Турському О.В. кошти в розмірі 363 836,31 гривень, як кошти, отримані на виконання правочину, визнаного недійсним. Оскільки ОСОБА_1 вимогу приватного виконавця не виконав (кошти не повернув), їх належить стягнути на користь позивача, у зв?язку з чим позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 21001, м.Вінниця, вул.Героїв Крут, 4-В, прим.47) грошові кошти в сумі 363 836,31 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.