Провадження 2/557/256/2023
Справа 557/1098/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 листопада 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Оленич Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Слюсарчук І.В.,

прокурора Грицовець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гощанська селищна рада про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гощанська селищна рада про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 15 березня 2017 року, успадкував земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468, що розташована в смт Гоща Рівненського району Рівненської області (колишній Гощанський район). У подальшому, на підставі вказаного свідоцтва, 15 березня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 (реєстраційний номер 212).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, у березні 2017 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року, в порушення ч. 4 ст. 81 ЗК України, добровільно її не відчужив (кінцевий строк відчуження сплив 15 березня 2018 року), право власності на таку земельну ділянки, як зазначено у позові керівником органу прокуратури, підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України.

Тому керівник Здолбунівської окружної прокуратури звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким припинити ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468 (реєстраційний номер 212), що розташована в смт Гоща Рівненського району Рівненської області (колишній Гощанський район), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та продажу на земельних торгах.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в спірних правовідносинах зазначено бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, - Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області.

У судовому засіданні прокурор Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області Грицовець О.С. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, а також вирішити питання судових витрат. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області у поданій до суду заяві позовні вимоги підтримало в повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи просить здійснювати у відсутності їх представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, відзив на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Від Гощанської селищної ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, у якому зазначено, що вирішення даної справи за наявними матеріалами залишають на розсуд суду.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 29 червня 2023 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

31 серпня 2023 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

31 жовтня 2023 року Гощанським районним судом Рівненської області без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

Заслухавши прокурора, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторона позивача посилається, як на підставу своїх вимог, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом установлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМА №856233, виданого 15 березня 2017 року приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області Ящук О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №205, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468, що розташована в смт Гоща Рівненського району Рівненської області (колишній Гощанський район).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №337012948, сформованої 26 червня 2023 року, приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області Ящук О.М. на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянки площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468.

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 27 грудня 2022 року за №10-17-0.4,2-425/90-22 нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468, станом на 26 грудня 2022 року становить 2892,54 грн, державна реєстрація речового права на нерухоме майно відбулася 15 березня 2017 року за реєстраційним номером земельної ділянки у Державному реєстрі прав 19453693.

На момент успадкування зазначеної вище спірної земельної ділянки та державної реєстрації права власності на неї ОСОБА_1 був іноземцем.

Вказані обставини стверджуються даними означених вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМА №856233 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №337012948 від 26 червня 2023 року, які містять паспортні дані ОСОБА_1 , дані щодо його громадянства та місця проживання (паспорт громадянина російської федерації, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 11 травня 2016 року, видавник НОМЕР_2 , країна громадянства: російська федерація, адреса: російська федерація, АДРЕСА_1 , республіка КОМІ).

Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області за №5601.5-4049/56.1-22 від 22 грудня 2023 року, ОСОБА_1 за обліками УДМС України в Рівненській області не значиться. Відомості щодо документування посвідками на тимчасове проживання стосовно ОСОБА_1 не надані.

Як убачається з даних відповіді №132749 від 29 червня 2023 року з єдиного державного демографічного реєстру, за параметрами « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » особу не знайдено.

Станом на дату розгляду справи відповідач, який є іноземцем, продовжує бути власником вищевказаної земельної ділянки.

28 квітня 2023 року Здолбунівська окружна прокуратура звернулась з листом №54/1-411ВИХ-23 до уповноваженого органу щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності - Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, у якому вказала про наявність підстав для захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення права власності останнього на спірну земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, так як останній, будучи іноземним громадянином, у продовж року після набуття права власності на земельну ділянку добровільно її не відчужив.

12 травня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області за вих. №10-17-0.4,2-190/90-23 повідомило Здолбунівську окружну прокуратуру про те, що на даний час вжити самостійно заходи щодо конфіскації за рішенням суду земельної ділянки шляхом подачі позовної заяви є неможливим у зв`язку із тим, що в Головному управлінні відсутнє фінансування в необхідному обсязі для сплати судового збору.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення права власності на земельну ділянку. Звертаючись в суд з позовом прокурор вказує про порушення інтересів держави та обґрунтованість його звернення з позовом в інтересах держави, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Щодо наявності підстав для представництва в суді прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У позовній заяві прокурор обґрунтовуючи своє звернення до суду вказав, що окружною прокуратурою було надіслано Головному управлінню Держгеокадастру у Ріівненській області лист №54/1вих-23 від 28 квітня 2023 року про виявленні порушення та наявність підстав для вжиття заходів щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку.

Разом з тим, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки не вжито та листом повідомлено окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору, як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді. Прокурор у позові вказав, що зазначені уповноваженим органом причини не є поважними та не дають підстав залишити без реагування вказані порушення. Підставою представництва в даних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах №910/3486/18 та №925/650/18, від 17 квітня 2019 року у справі №923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі №913/299/18, від 13 травня 2019 року у справі №915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14 січня 2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з підпунктом 42 пункту 4 вищевказаного положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, наділене правом на звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Враховуючи обставини цієї справи, за наявності суспільного інтересу, необхідності забезпечення продовольчої безпеки в умовах ведення бойових дій та окупації території України, у тому числі земель сільськогосподарського призначення, що призводить до зниження врожайності, за наявності суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, бездіяльність органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо звернення до суду з позовом, суд доходить висновку, що прокурором у повній мірі підтверджено наявність достатніх підстав для здійснення захисту законних інтересів держави в суді у даній справі.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Положення ст.ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями ЦК України та ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 вищевказаного закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, враховуючи, що спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна, знаходиться на території України, на неї поширюється дія законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно з ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також і іноземці та особи без громадянства.

Зокрема, іноземці та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності.

Згідно зі ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом одного року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач є іноземцем, 15 березня 2017 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом набув право власності на спірну земельну ділянку, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а тому, відповідно до приписів ст. 81 ЗК України, зобов`язаний був відчужити її протягом року, а саме до 15 березня 2018 року, що свідчить про наявність підстав для конфіскації такої земельної ділянки на користь держави.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач ОСОБА_1 , будучи іноземцем, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 15 березня 2017 року по теперішній час) не відчужив її, суд вважає, що право власності на спірну земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області як уповноваженого органу на здійснення функцій держави у вказаних правовідносинах, а сама земельна ділянка продажу на земельних торгах, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Зазначений спосіб захисту відповідає положенням ч. 4 ст. 81, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України.

Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури слід стягнути понесенні останньою згідно платіжного доручень № 991 від 21 червня 2023 року витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гощанська селищна рада про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах задовольнити повністю.

Припинити ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:003:0468, що розташована в смт Гоща Рівненського району Рівненської області (колишній Гощанський район), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та продажу на земельних торгах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк: Державна казначейська служба, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Здолбунівська окружна прокуратура, місцезнаходження: 35700, Рівненська область, м. Здолбунів, вул. Княгині Ольги, буд. 36, ;

позивач Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, місцезнаходження: 33013, м. Рівне, С. Петлюри, буд. 37, ;

відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: російська федерація, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гощанська селищна рада, місцезнаходження: 35400, Рівненська область, Рівненський район, смт Гоща, вул. Незалежності, буд. 72, .

Повне судове рішення складено 01 листопада 2023 року.

Суддя Ю.В. Оленич