Справа № 347/1055/23
Провадження № 2/347/344/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марина Миколаївна про визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

27.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог, покликалася на те, 14 листопада 1981 року Нижньоберезівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №25. 03 травня 2012 року рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів дочці - ОСОБА_2 .

Після одруження з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який згодом облаштували і в якому проживали разом як до розірвання шлюбу в 2012 році, так і після. В цьому житловому будинку ОСОБА_1 проживає на даний час, сплачує комунальні платежі, утримує будинок.

У 1999 році було зареєстровано право власності на житловий будинок в цілому за колишнім чоловіком ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності виданого виконкомом Лючанської сільської ради 22.10.1989 року на підставі рішення Косівської районної ради №133 від 22.10.1989 року.

За життя померлого поділу спільного майна між подружжям не було проведено.

16 січня 2023 року ОСОБА_1 було подано заяву до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М. М., про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя, підпис на якій засвідчено, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Сахро Г. Ф..

14 лютого 2023 року приватним нотаріусом Тонюк М. М. було винесено роз`яснення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не подано до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М. М., документи, які підтверджують право власності колишнього чоловіка - ОСОБА_3 на житловий будинок. При здійсненні перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформація про зареєстроване право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Нотаріусом було рекомендовано звернутись до Косівського районного суду із позовом про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя у зв`язку зі смертю колишнього чоловіка - ОСОБА_3 .

За відсутності документального підтвердження (відомостей в державному реєстрі речових прав) належності померлому на праві власності житлового будинку ОСОБА_1 позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права як власника його частини. ОСОБА_1 вважає, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, і складення заповіту на користь лише доньки ОСОБА_2 є порушенням її прав.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила її позов задовольнити, та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомлена, в підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. (а.с. 51).

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомлені, в підготовче засідання не з`явилися. Про причини неявки суд не повідомили. (а.с. 50-51).

29.06.2023 року від адвоката Боднарчука С.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 , на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивача (а.с. 58-59).

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомлені, в підготовче засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомили (а.с. 54-57).

23.08.2023 року від адвоката Беньковського В.А., який представляє інтереси ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 23.08.2023 року (а.с.72).

18.09.2023 року адвокатом Боднарчуком С.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 , до суду подано заяву про розгляд без участі позивача та представника позивача заяви про заміну предмету позову та повернення до стадії підготовчого провадження (а.с.77).

19.09.2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову та повернення до стадії підготовчого провадження (а.с. 80-85).

Представником відповідача, адвокатом Беньковським В.А., 18.09.2023 року подано клопотання про проведення судового засідання без його участі та участі відповідача. Щодо повернення до стадії підготовчого провадження не заперечували (а.с.78).

02.10.2023 року позивач подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі та просила прийняти заяву про збільшення позовних вимог (заяву про зміну предмету позову та повернення до стадії підготовчого провадження) (а.с. 87-91).

Представник відповідача, адвокат Беньковський В.А., 02.10.2023 року подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі та участі Відповідача. Про збільшення позовних вимог у справі не заперечував (а.с.92).

23.10.2023 року адвокатом Боднарчуком С.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 , до суду подано заяву про розгляд справи без участі Позивача та представника позивача (а.с. 93).

23.10.2023 року адвокат Беньковський В.А., представник відповідача, подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 . Позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 93).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 04.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 01.06.2023 року (а.с. 49).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

01.06.2023 року ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 29.06.2023 року (а.с. 52).

29.06.2023 року ухвалою суду відкладено судове засідання у справі на 23.08.2023 року (а.с. 64-65).

Ухвалою від 18.09.2023 року справу повернуто у підготовче судове засідання, яке призначено на 02.10.2023 року (а.с. 86).

02.10.2023 року ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.10.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію шлюбу, 14 листопада 1981 року Нижньоберезівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №25 (а.с.10).

Згідно копії рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, 03 травня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.11-12).

Відповідно до копії заяви, ОСОБА_1 16.01.2023 року звернулася до приватного нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя (а.с.13).

Згідно копії листа Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13 січня 2023 року за №6а ОСОБА_3 належала 1/1 частина на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією з копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Лючанської сільської ради 22.10.1999 року на підставі рішення Косівської районної ради №133 від 22.10.1999 року (а.с. 15-16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Згідно до копії роз`яснення №83/02-14 від 14.02.2023 року, виданого приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М., ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до Косівського районного суду із позовом про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя у зв`язку із смертю колишнього чоловіка ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно копії довідки Яблунівської селищної ради села Люча від 16.03.2023 року №76 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_2 ) згідно рішення виконкому Лючанської сільської ради №13 від 22.10.1989 року належав ОСОБА_3 1954 р.н. (а.с.19).

Згідно копії технічного паспорту загальна площа житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - 97,6 м? (а.с.20-25).

Відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 10.03.2023 року № 75944, площа житлового будинку становить за адресою: АДРЕСА_1 становить 97,6 м? (а.с.26).

Згідно до звіту Експертно-консалтингової фірми «ЕКА-Захід» про незалежну оцінку ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 377 800 гривень (а.с.27-43).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на частку в спільному сумісному майні подружжя.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Майнові відносини, які виникли між подружжям після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відомості щодо самочинного будівництва у суду відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

За змістом статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 року в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, за змістом вищезазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Режим спільної сумісної власності для майна, придбаного подружжям за час шлюбу, встановлює і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 14.11.1981 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, сторони побудували житловий будинок по АДРЕСА_1 . Шлюб між сторонами було розірвано в судовому порядку рішенням Косівського районного суду від 03.05.2012 року. Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 у 1999 році, на підставі рішення виконкому Лючанської сільської ради №133 від 22.10.1989 року. АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак є об`єктом спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Приписами ч. 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Нормами ч. 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, враховуючи, що зазначене вище майно набуте сторонами за час шлюбу, відповідач ОСОБА_2 дочка позивача позов визнала, а відтак суд доходить висновку, що майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя слід задовольнити, та виходячи з презумпції рівності часток, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марина Миколаївна (78600, м. Косів, вул. Шевченка, 46, Косівського району Івано-Франківської області) про визнання спільним сумісним майном подружжя, та визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 жовтня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула