Справа № 342/902/23
Провадження № 2/342/446/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер тато позивача ОСОБА_3 , 1941 року народження. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно. Державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області заведена спадкова справа №209, на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . 05.04.2006 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та грошовий вклад в ощадбанку. До складу спадщини входить і житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами АДРЕСА_1 . В оформленні права власності на вказане спадкове майно отримав відмову нотаріуса, оскільки суспільна група господарства колгоспна, що унеможливлює визначити розмір частки спадкодавця. Фактично, згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 лютого 1988 року спадкове будинковолодіння вцілому належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 (бабуся позивача по татовій лінії споріднення). Померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час її смерті діяли норми Цивільного кодексу України 1963 р., статтями 524, 534 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. ОСОБА_3 вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_4 та на частину майна оформив власність. Однак, власність на вищевказаний житловий будинок належним чином не оформив та відповідний правовстановлюючий документ не отримав. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабуся позивача; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тато позивача; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мама позивача (відповідач). Спору щодо спадкового майна немає. Все своє життя позивач домагав батькам в побуті й веденні господарства, що продовжує робити й на сьогоднішній день.

03 серпня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаною позовною заявою, стала відмова державного нотаріуса в оформленні його права на спадщину за законом через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспний двір, членом якого був спадкодавець. Позивач за первісним позовом - син ОСОБА_2 , а спадкодавець її чоловік. Тобто, весь час вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут та вели спільне господарство. Щодо оформлення права власності на спадкове майно після смерті чоловіка за ОСОБА_6 не заперечує, але вважаю, що померлому не належав будинок АДРЕСА_1 вцілому. Саме тому вважає за необхідне звернутися до суду із зустрічною позовною заявою. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказаним особам належали рівні частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 , а саме по 1/3 частині. Аналізуючи письмову інформацію, надану позивачем за первісним позовом, на час смерті ОСОБА_4 в спадковому господарстві проживав з померлою її син ОСОБА_3 , який в порядку спадкування за законом згідно норм Цивільного кодексу України 1963 р. фактично успадкував належну померлій 1/3 частину вищевказаного будинковолодіння. Відповідно, спадкодавцю ОСОБА_3 на час смерті належало 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Тобто, ОСОБА_2 як члену колгоспного двору, належить 1/3 частина спадкового господарства, а позивач ОСОБА_1 може претендувати на 2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , що належали садкодавцю.

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/988/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (справа № 342/902/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/902/23.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 31 серпня 2023 року подала до суду заяву про збільшення вимог зустрічного позову, в якій просила визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана заява мотивована тим, що ознайомившись із матеріалами справи та інформацією сільської ради, випливає, що їй теж належить частка у спадковому майні після смерті чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, ОСОБА_2 , як члену колгоспного двору, належить 1/3 частина спадкового господарства. Також, реалізуючи право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , якому належало 2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 успадковує половину від 2/3 1/3 частку. А тому, відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/3+1/3=2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 .

04 жовтня 2023 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання 01.11.2023 не з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Збільшені зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 лютого 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14 жовтня 1987 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_7 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №556 від 11.02.1988.

Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на майно по АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 556 за головою колгоспного двору ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 11.02.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р., що доводиться копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9287 від 17.02.2020.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 351080584 від 19.10.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Біля будинку в АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка, площею 0,15 га, що доводиться довідкою № 17-221, виданою 03.07.2023 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1961 р., господарські будівлі та споруди - в 1961 та 1977 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 121 від 03.07.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 04.07.2023 становить - 93200 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1991-1995 р.р., наданої Серафинецькийм старостинським округом Городенківської міської ради, господарство (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи господарства «колгосп.».

Станом на 15.04.1991 в будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що доводиться довідкою № 17-224, виданою 03.07.2023 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належала по 1/3 частині колишнім членам колгоспного дворуОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

За заповітом, посвідченим 15 вересня 1998 року виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 54, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 93 років в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 11 жовтня 1999 року зроблено запис за № 36, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 11 жовтня 1999 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_4 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст. 534 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

На момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , в будинку в АДРЕСА_1 , разом із нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що доводиться довідкою № 17-223, виданою 03.07.2023 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_8 доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 30.08.1962.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3 , який вступив в управління або володіння спадковим майном.

Із копії спадкової справи № 558/2000, наданої суду на виконання ухвали Городенківською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Городенківського району Івано-Франківської області Паньків Д.М. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом: 1) на грошовий вклад з процентами та відповідною індексацією у ощадбанку 6342/06 по рахунку № 1507, № 3075, які належали померлій ОСОБА_7 на підставі представлених книжок; 2) на право на земельну частку/пай, розміром 87,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій ОСОБА_4 згідно сертифікату на землю серії ІФ № 0107157.

Як встановлено, ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 років в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 16 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 42, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 16 серпня 2005 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Частиною 1 статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , в будинку в АДРЕСА_1 , разом із ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що доводиться довідкою № 17-222, виданою 03.07.2023 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_3 , 1941 року народження та ОСОБА_9 , 1942 року народження були подружжям, одружилися 14 лютого 1963 року (запис за № 2 від 14.02.1963), що стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 від 14.02.1963.

Про те, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 01.12.1963.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 209/2006 (номер у Спадковому реєстрі 39381171), заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_1 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 87,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 713 від 19.05.2000.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 та синОСОБА_1 , частки у спадщині кожного із них є рівними.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 : 1/3 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/3 частина успадкована ним після смерті матері ОСОБА_4 , однак не оформлено документи про спадкування.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав, державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2023 за № 978/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/3 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 ; спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , успадковану після смерті батька ОСОБА_3 . В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , оскільки1/3 частина даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору, 1/3 частина успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 право власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Судове рішення складено 01.11.2023.

Суддя: Федів Л. М.