Справа № 204/5888/22
Провадження № 2/204/399/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 жовтня 2023 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання КорягіноїР.Р.

представника позивача Соловйової М.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Південно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (місцезнаходження: 49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21а) до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), третя особа Державна Казначейська служба України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), про відшкодування збитків, в порядку зворотної вимоги (регресу), -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Державна Казначейська служба України про відшкодування збитків, в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 3 166 грн. 43 коп., а також просив стягнути судові витати у розмірі 2 481 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 року задоволено позов частково і стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» шкоду у розмірі 3 166,43 грн., завданої внаслідок незаконних дій Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області. На підставі вказаного рішення 27.11.2019 року Господарським судом видано відповідний наказ. 15.06.2021 року Державна казначейська служба України перерахувала вказану грошову суму на рахунок ДП «НАЕМ «Енергоатом». Таким чином, незаконність дій і бездіяльності державної виконавчої служби, що спричинили шкоду стягувачу і в подальшому призвели до стягнення з Державного бюджету України заподіяної стягувачу шкоди встановлено. Позивач вважає, що судовими рішеннями було встановлено, що порушення прав відбулося саме з вини старшого державного виконавця Смертіна О.С., на виконанні якого перебувало зведене виконавче провадження 24782704, до складу якого, крім інших входило виконавче провадження № 3257604 з виконання наказу №7/19/03-22/315, виданого 31.12.2003 року Господарським судом Запорізької області, про стягнення з ДП «НАЕМ «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» на користь ВАТ «Криворізький турбінний завод «Констар» суми боргу 138 728,69 грн., що в свою чергу призвело до завдання збитків Державному бюджету України в особі Південно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Відповідно до наказу головного територіального управління юстиції у запорізькій області від 10.04.2017 року № 223/07/12, ОСОБА_1 був звільнений з посади державного виконавця за власним бажанням. На сьогоднішній день, матеріали зведеного виконавчого провадження № 24782704 знищено, через сплив строку їх зберігання. Відповідно до ЗУ «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, звільнення ОСОБА_1 із займаної посади унеможливлює проведення щодо нього дисциплінарного провадження. 10.12.2021 року відповідачу була направлена пропозиція щодо відшкодування шкоди, яка не була задоволена. У зв`язку із вищевикладеним, сторона позивача вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, та просити суд стягнути зі ОСОБА_1 , на користь державного бюджету України грошові кошти у розмірі 3 166,43 грн. в порядку регресу та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 21.09.2022 відкрито провадження у справі в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження по справі Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що жодних належних, допустимих доказів на підтвердження визнання вини саме ОСОБА_1 у заподіянні майнової шкоди Південно- Східному міжрегіональному управлінню Міністерства Юстиції (м.Дніпро) у встановленому законом порядку позивачем до суду не надано. Матеріали справи не містять доказів щодо наявності всіх складових цивільно-правової відповідальності саме ОСОБА_1 у завданні позивачу шкоди. Судові рішення, на які посилається позивач у позові як на доказ вини відповідача, не є належними доказами в розумінні п.п. 10 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, такими рішеннями судів не доведений факт вини саме ОСОБА_1 , оскільки, рішеннями судів встановлено неправомірність дій та вину саме Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Отже, судовими рішеннями встановлено невідповідність дій не окремого працівника, а Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що в силу абзацу 5 п.п. 10 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України є підставою для солідарної відповідальності всіх працівників, а не лише одного із них, до якого пред`явлено позов. Також слід зазначити, що Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник Державної казначейської служби України не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 року задоволено частково позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» і стягнуто на його користь з Державного бюджету України шкоду у розмірі 3 166,43 грн., завданої внаслідок незаконних дій Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.27-33).

На підставі вказаного рішення 27.11.2019 року Господарським судом видано відповідний наказ (а.с. 39).

15.06.2021 року Державною казначейською службою України було перераховано вказану грошову суму на рахунок виконавчої служби, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.40).

Крім того, судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області на виконанні якого перебувало зведене виконавче провадження 24782704, до складу якого, крім інших входило виконавче провадження № 3257604 з виконання наказу №7/19/03-22/315, виданого 31.12.2003 року Господарським судом Запорізької області, про стягнення з ДП «НАЕМ «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» на користь ВАТ «Криворізький турбінний завод «Констар» суми боргу 138 728,69 грн.

Відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень, ВП №3257604 перебувало на виконанні в державного виконавця Смертіна О.С. з 08.12.2015 року по 16.03.2016 року (а.с.16-22).

Наказом начальника управління Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 10.04.2017 року № 223/07-12 звільнено ОСОБА_1 , з посади старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень за власним бажанням (а.с. 23).

Позивач вказує, що на сьогоднішній день, матеріали зведеного виконавчого провадження № 24782704 знищено, через сплив строку їх зберігання, крім того відповідно до ЗУ «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, звільнення ОСОБА_1 із займаної посади унеможливлює проведення щодо нього дисциплінарного провадження.

Позивач вважає, що судовими рішеннями було встановлено, що порушення прав відбулося саме з вини старшого державного виконавця Смертіна О.С., на виконанні якого перебувало зведене виконавче провадження 24782704, до складу якого, крім інших входило виконавче провадження № 3257604, тобто у період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державних службовців.

10.12.2021 відповідачу була направлена пропозиція щодо добровільного відшкодування шкоди, яка не була задоволена (а.с.24-26).

Оскільки позивач наполягає на тому, що державному бюджету спричинені збитки, а відповідач не визнає та заперечує саме свою вину у настанні таких збитків, то суд доходить висновку, що між сторонами існує відповідний правовий спір.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду.

Згідно ст. 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Отже, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

При цьому підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Суд зазначає, що за загальним правилом регрес уявляє собою право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту.

Підпунктом 2 п.9розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.9,10 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

При цьому суд зазначає, що саме лише задоволення скарги на дії державного виконавця не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями такої посадової особи та заподіяною шкодою. В даному випадку доведенню має підлягати та обставина, що саме протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди є причиною, а збитки які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої поведінки особи.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 01.03.2023 року по справі № 752/3839/2022 (61-11057 св 22).

Так, абазами 4, 5 п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Також згідно із ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що лише службовим розслідуванням можливо встановити чи був у діях відповідача умисел на здійснення нею службової бездіяльності, і якщо такий мав місце, якими саме діями чи бездіяльністю така була вчинена.

Разом із цим, суду не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів що стосовно саме відповідача ОСОБА_1 було ініційоване службове розслідування, як і доказів того, що саме на день розгляду справи існують відповідні чинні висновки такого розслідування з приводу наявності в діях такого відповідача ознак незалежного виконання нею своїх службових обов`язків.

У позовній заяві вказано, що «згідно даних автоматизованої системи виконавче провадження, у відповідача на виконанні перебувало виконавче провадження № 3257604», але ні в позовній заяві, ні в доданих до неї документів не вказано в який період часу вказане виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні саме у відповідача.

Крім того, суд погоджується із позицією відповідача, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 року, було стягнуто грошові кошти в розмірі 3 166,43 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій саме Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а не окремого працівника.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд відхиляє доводи представника позивача з того приводу, що неправомірність дій відповідача випливає зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року, адже предметом даної справи не була оцінка службової поведінки саме ОСОБА_1 і вищенаведені норми матеріального закону прямо вимагають у випадку завдання збитків державному бюджету проведення окремої спеціальної процедурної (службової) перевірки щодо дій посадових осіб державної служби, на предмет їх правомірності та законності.

У зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак відмовляє в задоволенні позову у його повному обсязі.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 84, 88, 169, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволені позову Південно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до ОСОБА_1 , третя особа Державна Казначейська служба України про відшкодування збитків, в порядку зворотної вимоги (регресу) -відмовити. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.10.2023.

Суддя С.В.Чудопалова