Справа № 464/2271/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/916/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в:

26.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила поділити спільне майно подружжя. Визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки «Daewoo Sens» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 та право власності на комплект літніх шин 175/65 R14 82Т Perfecta Sava до цього ж автомобіля. Залишити за ОСОБА_3 право власності на легковий автомобіль марки «Fiat» модель «Scudo», 2004 року випуску.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що з 22.09.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.08.2017 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у шлюбі ними було набуто майно, а саме транспортні засоби марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 та автомобіль марки «Fiat Scudo», 2004 року випуску. Зазначені транспортні засоби перебували у власності відповідача. Крім того, нею було придбано комплект літніх шин 175/65 R14 82Т Sava Perfecta до автомобіля «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску. Однак, відповідачем умисно після розірвання шлюбу було замінено замки у гаражі, де зберігалося зазначене спільне майно подружжя, що унеможливлює її користування таким.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності задоволено частково.

Здійснено поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме визнано право власності на автомобіль марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі VIN НОМЕР_1 у рівних частках за ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаного автомобіля та за ОСОБА_3 на 1/2 частку вказаного автомобіля.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352,40 грн судового збору.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає в цій частині рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що автомобіль марки «FIAT», модель «SCUDO», рік випуску 2004 було придбано сторонами за час шлюбу та продано відповідачем без згоди позивачки після розірвання шлюбу, що є підставою для стягнення з відповідача в користь позивачки компенсації за 1/2 частину спірного автомобіля як спільного майна подружжя. Враховуючи, що згідно показів ОСОБА_3 автомобіль марки «Fiat Scudo» 2004 року випускуним було продано ОСОБА_4 за 7500 доларів США, вважає, що в користь позивачки з відповідача підлягає стягненню сума компенсації половини вартості автомобіля в розмірі 3 750 доларів США. Крім того, вважає такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про стягнення з відповідача в користь позивачки 1/2 вартості придбаних останньою автомобільних шин, які також є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, згідно товарного чеку від 20.06.2017 року вартість комплекту шин у кількості 2 одиниці становила 1694 грн, з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню 847 грн.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задоволити повністю.

У засіданні колегії суддів представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст. 65 СК України.

Судом встановлено, що з 22.09.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.08.2017 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність транспортний засіб марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.04.2011 належить ОСОБА_3 , та автомобіль «Fiat» модель «Scudo» н.з. НОМЕР_4 , 2004 року випуску, який на час розгляду справи зареєстровано за ОСОБА_6 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи за нею право власності на 1/2 автомобіля марки «Daewoo», 2006 року випуску, районний суд правильно виходив з того, що зазначене рухоме майно, набуте сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частках на підставі закону, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком районного суду про те, що автомобіль марки «Fiat Scudo», 2004 року випускубув відчужений під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбіу 2013 році за 7 500 доларів США ОСОБА_4 , шляхом надання йому Генеральної довіреності, про що останній допитувався судом як свідок, а відтак не підлягає поділу.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 29.06.2021 року, 14.04.2017 року ОСОБА_3 надав нотаріально засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_4 щодо розпорядження транспортним засобом «Fiat Scudo» 2004 року випуску, серійний номер НОМЕР_5 .

11.04.2018 року автомобіль марки «Fiat Scudo», номерний знак НОМЕР_4 , був перереєстрований на нового власника ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 29.12.2021 року (а.с. 26, том 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Враховуючи наведене, спірний автомобіль марки «Fiat Scudo», номерний знак НОМЕР_4 , вибув з власності відповідача лише 11.04.2018 року після його перереєстрації за новим власником ОСОБА_6 , тобто такий об`єкт спільної сумісної власності подружжя було відчужено після розірвання шлюбу між сторонами.

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вартості автомобіля марки «Fiat Scudo», номерний знак НОМЕР_4 станом на час розгляду справи судом, що унеможливлює стягнення з відповідача в користь позивачки компенсації за 1/2 частину вартості спірного автомобіля в розмірі 3750 доларів США.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що ОСОБА_1 не надано належних доказів на придбання саме нею комплекту літніх шин 175/65 R14 82Т Perfecta Sava, а також наявності такого майна на час розгляду справи, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині поділу комплекту літніх шин між подружжям.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухваливши по суті правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог, допустив невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

З наведених мотивів, рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 квітня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра