Провадження № 6/202/882/2023
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2023 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуський О.М., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, ТОВ «Кампсіс Фінанс»,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в якій останній просить: замінити первісного стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суд вважає за необхідне передати її на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, з таких підстав.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Із матеріалів заяви вбачається, що боржник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до юрисдикції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, місцем вчинення виконавчих дій є місце реєстрації боржника, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

При цьому, в матеріали заяви не містять постанов приватного виконавця із зазначенням місця роботи боржника або місцезнаходження його майна на території Індустріального району м. Дніпра, щодо яких виконавцем вчиняються виконавчі дії, що унеможливлює належне визначення судом питання про вчинення відповідних виконавчих дій на території саме Індустріального району м. Дніпра.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що на території Індустріального району м. Дніпра здійснюються будь-які виконавчі дії, тому справа підлягає направленню на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, ТОВ «Кампсіс Фінанс», передати на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський