Провадження №: 2/755/6204/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банкк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

До провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

На виконання вищенаведеної ухвали про залишення позовної заяви без руху, 23 жовтня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Однак, дослідивши позовну заяву на усунення недоліків, суддя дійшов висновку про не усунення позивачем недоліків позову, вказаних в ухвалі від 21 вересня 2023 року.

Так, ч. 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається, позивач подав даний позов, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

В той же час, на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом було здійснено запит щодо місця реєстрації відповідача.

Як вбачається з відповіді, наданої на запит суду, за відомостями ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» № 99382645 від 19 вересня 2023 року відповідач не значиться зареєстрованим на території м. Києва. Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 227914 від 15 вересня 2023 року інформація про відповідача ОСОБА_1 в демографічному реєстрі також відсутня.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Так, оскільки в даному випадку місце реєстрації відповідача є невідомим, для визначення територіальної підсудності даного позову, в ухвалі суду від 21 вересня 2023 року було зазначено про необхідність надання позивачем доказів, які підтверджують, що останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування відповідача, його майно або місце роботи - перебувають на території Дніпровського району м. Києва. Крім того, було зазначено, що вказана в анкеті-заяві адреса проживання відповідача не є зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Зазначені недоліки позбавляли можливості суд визначити територіальну підсудність даного позову, що є однією із обставин, яку він перевіряє перед відкриттям провадження у справі, у відповідності до положень цивільно-процесуального закону.

В той же час, у своїй заяві на усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду, позивач посилається, на те, що єдине відоме йому місце проживання відповідача є: АДРЕСА_1 . Дана адреса була зазначена відповідачем у відповідній анкеті-заяві, що на думку позивача, засвідчує достовірність даних наданих ним, а отже є останнім відомим місцем перебуванням/проживанням відповідача, за яким можливо пред`явити даний позов.

Однак, суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 27 та ч. 9 ст. 28 ЦПК України, передбачено пред`явлення позовів, саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, або за таким останнім відомим зареєстрованим місцем, чи місцезнаходженням його майна або роботи.

При цьому, у відповідності до положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», місце перебування та проживання особи має бути зареєстровано (задекларовано) у встановленому законом порядку.

Так, з врахуванням поданої представником позивача заяви про усунення недоліків, вбачається, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що адреса вказана позивачем у позові та анкеті-заяві, є останнім відомим місцем проживанням або перебуванням відповідача, яке в розумінні положень закону, є саме зареєстрованим у встановленому законом порядку, та за яким можливо пред`явити даний позов, у відповідності до ч. 9 ст. 28 ЦПК України. Крім того, суду не надано й доказів, які б підтверджували, що майно відповідача або його місце роботи перебувають на території Дніпровського району м. Києва.

Тобто в даному випадку, позивач не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 21 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, з огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху, не було виконаним стороною позивача, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаною позовною заявою, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

При цьому, заявнику слід роз`яснити, що він не позбавлений можливості повернути собі сплачений судовий збір у разі зверненні до суду з відповідним клопотанням. Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст.4, 11, 12, 13, 43, 44, 48, 81, 175, 185, 260, 294 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банкк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк