справа №176/2734/23
провадження №2/176/1183/23
у х в а л а

26 жовтня 2023 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Волчек Н.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонарного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визначити, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщено на сайті АТ «Ідея Банк» та договір добровільного страхування життя «Убезпечена кредитна лінія для клієнтів АТ «Ідея Банк» №С-400-0 від 27.04.2021р.» ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування Життя» не є договорами приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, та не є складовими частинами «Угоди про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування №С-400-0», укладеної 27.04.2021р. між сторонами. Також. У рішенні суду позивачка просить визначити, що «Умови кредитування кредитна картка «Card Blanche Blue», які розміщені на сайті АТ «Ідея Банк» та «Правила добровільного страхування життя» не є складовими частинами «Угоди про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування №С-400-0», укладеної 27.04.2021р. між сторонами. Ухвалити рішення, в якому заборонити відповідачу залучати колекторську компанію до врегулювання питання погашення позивачем кредитної заборгованості. Зобов`язати відповідача перерахувати загальну суму кредитної заборгованості позивача перед ним, яку відповідач необґрунтовано нарахував позивачу, а позивача зобов`язати сплатити відповідачу залишок кредитної заборгованості, тобто зобов`язати відповідача списати необґрунтовано нараховану позивачу суму заборгованості у розмірі 36683,28 грн., а позивача зобов`язати сплатити відповідачу залишок кредитної заборгованості у розмірі 4511,25 грн. за приведеним позивачкою у прохальній частині позовної заяві розрахунком.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що поданий ОСОБА_1 позов не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)Визнання права;

2)Визнання правочину недійсним;

3)Припинення дії, яка порушує право;

4)Відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)Примусове виконання обов`язку в натурі;

6)Зміна правовідношення;

7)Припинення правовідношення;

8)Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

9)Відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Тобто, діючим законодавством не передбачені такі способи захисту цивільних прав, як визначення судом, яким видом кредитного договору, являється спірний договір, заборона банківській установі залучати колекторські компанії, зобов`язання відповідача списувати суми заборгованості і тим більше зобов`язання самого позивача вчиняти дії щодо погашення заборгованості за кредитним договором у певній сумі.

Тому, в порушення пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява не містить спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В порушення вимог п. 4, п. 5 ч.3 ст.175ЦПК України позивачем вказані нечіткі, неконкретні позовні вимоги, також, у прохальній частині позову позивач приводить свій розрахунок заборгованості що не передбачено ст. 175 ЦПК України.

Таким чином позивачці необхідно визначити конкретний спосіб захисту її прав або інтересів, передбачений законом, або зазначити інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, згідно положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивач не додав до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядоку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки підстави звільнення від сплати судового збору, на які остання посилається у позовній заяві не можуть бути застосовані. Щодо відсутності підстав звільнення від сплати судового збору, на які посилається позивачка у позовній заяві, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, який вважає себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи, як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на норми Закону України «Про захист прав споживачів» повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтуванням позовних вимог.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом, а саме: визнання недійсними кредитних договорів (ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів").

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, виходячи зі змісту позовних вимог між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Таким чином, потребують уточнень і обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та її звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановити строк для усунення її недоліків, і запропонувати усунути недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом: подання до суду належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням недоліків, описаних вище та її копії, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; подання копій всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; подання до суду документу про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28, 175, 185 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонарного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити позивачу положення частини 3 статті 185 ЦПК України, згідно з якими у випадку якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів ГУК у Дніпропетровській області м. Жовті Води 22030101, код отримувача коштів (ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача Казначейство України, рахунок отримувача UA0004575 , код класифікації доходів бюджету 22030101 призначення платежу судовий збір.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК