печерський районний суд міста києва
07 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Новака Р.В.,
при секретарі судових засідань - Бурячок А.І. ,
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2021 позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб Інспектора патрульної поліції Паламарчук Руслана Віталійовича, Департаменту патрульної поліції, про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
09.08.2023 07.04.2023 від представника позивача - адвоката АО "Вишневий і партнери" Сабадин А.В.. до суду надійшла заява ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.
В обґрунтування заяви, представник позивача зазначила, що під час ухвалення рішення у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
09.08.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до заяви представник відповідача просив відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі, оскільки, представник позивач не долучив жодних належних доказів на понесення реальних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
На підтвердження понесених витрат представник позивача надала акт про надані юридичні послуги № 2 від 25.07.2023.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Необхідно зазначити, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Цих дій, які є обов?язковими для задоволення та розгляду заяви про відшкодування і розподілення заявлених до стягнення витрат за надану правову допомогу позивачем у справі при її розгляді не надано.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ac18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані
договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд зобов?язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою.
Суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 02.07.2020 y справі № 362/3912/18 Верховний Суд дійшов висновку, що "при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи"
Обставини неспівмірності заявлених позивачем до стягнення з відповідача цих витрат зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).
Зазначаючи фіксовану суму у розмірі 7 800 грн без урахування вимог часткового задоволення позовних вимог судом (пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України), на підставі акту наданих послуг та суми, яка підлягає стягненню за змістом заявлених позовних вимог 10 200 грн вбачається, що це не відповідає критерію співмірності, крім того, судом присуджено до виплати 1000 грн.
Сума за надані адвокатом послуги в 7 разів перевищує реальну суму, яка підлягала задоволенню у аналогічних справах.
Зазначений час за надання послуг є значно завищеним через наявність сталої судової практики у такій категорії справ.
Консультація, вивчення матеріалів справи, з?ясування обставин справи, підготовка правової позиції та тактика захисту клієнта, про що зазначено у пунктах 1, 2 акту є діями які є стадіями підготовки позовної заяви.
Використання послуг помічника, дії якого оцінені адвокатом у суму 1000 грн - більша половина суми за написання позовної заяви є значно перевищеними та не обгрунтовані замістом заяви від 25.07.2023.
Так як фактичним відповідачем у цій справі є Держава Україна, при визначенні суми відшкодування необхідно враховувати майновий стан сторони у цій справі - воєнний стан оголошений на всій території України та відповідні наслідки збройної агресії з боку росії. Необхідність врахування майнового стану сторони відповідає правовому висновку Верховного Суду, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Окрім цього,заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 7 800,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову представнику позивача ОСОБА_1 - адвоката АО "Вишневий і партнери" Сабадин А.В.. в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7800,00 грн.
Керуючись ст. 12, 15, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд,-
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.

Суддя Р.В. Новак