Справа № 357/7268/23
Провадження № 2/357/2184/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 14 червня 2023 року він дізнався, через онлайн-сервіс «Приват24», що його рахунок заблокований. Почавши з`ясовувати причину, він виявив, що у онлайн-сервісі «Приват24» розміщено постанову про арешт коштів боржника від 10.06.2023, ухвалену приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем. З тексту вказаної постанови вбачається, що вона винесена в межах виконавчого провадження №68713825 в порядку виконання виконавчого напису №1241 від 13.01.2022, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем. При цьому згаданий виконавчий напис приватного нотаріуса та постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Ознайомившись з постановою про арешт коштів боржника, яка містить посилання на виконавчий напис, він з`ясував, що, начебто, він є боржником за договором №200122407 від 10.10.2014, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов?язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021, укладеним з ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс».Заборгованість за договором №200122407 від 10.10.2014, строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.10.2014 по 16.11.2021. Сума заборгованості становить 80850,24 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту, яка становить 26122,04 грн; простроченої заборгованості за нарахованими доходами 54728,20 грн., а також виконавчий збір, основна винагорода приватного виконавця,витрати виконавчого провадження, штрафи, а всього на загальну суму 90355,26 грн. Вважає нотаріальний напис і постанову такими, що не підлягають виконанню, оскільки заборгованість в сумі 90355,26 грн не є безспірною, адже він не визнає про існування заборгованості за договором №200122407 від 10.10.2014, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський». Він не визнає простроченої заборгованості за кредитом, оскільки з 10.10.2014 ні ПАТ «Банк Михайлівський», ні правонаступники жодних претензій чи вимог йому не пред`являли, що свідчить, що заборгованість не є безспірною. Разом з тим, ним за весь час не отримувалось жодного повідомлення про зміну кредитора (стягувача) чи про відступлення права вимоги. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Крім того, нотаріус не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності. Спірний виконавчий напис вчинено 13.01.2022, тобто з пропуском строку, в межах якого міг бути вчинений такий напис, оскільки заявлена до стягнення заборгованість сформувалась з 10.10.2014. Отже, стягувач звернувся до нотаріуса за захистом свого права з пропуском встановленого строку. Враховуючи вищевикладене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1241, виданий 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів в сумі 90 355,26 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» на його користь судові витрати.

23.06.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича належним чином завірену копію виконавчого напису №1241 від 13 січня 2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості в розмірі 90 355,26 грн.

Відповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

21.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС», про залучення у справі правонаступника відповідача - ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», відмовлено, задоволено клопотання позивача - ОСОБА_1 , про залучення у справі співвідповідача та залучено до участі у справі співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС».

Співвідповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про залучення у справі співвідповідача.

Відповідач ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», копію ухвали про відкриття провадження з пакетом документів було направлено 26.06.2023 та 25.07.2023, однак, 10.07.2023 та 08.08.2023 на адресу суду повернувся конверт, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 42, 86) та протягом строку відзив на позовну заяву та заяви з процесуальних питань до суду не надали.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС», копію ухвали про залучення співвідповідача з пакетом документів було направлено 25.07.2023, однак, 08.09.2023 на адресу суду повернувся конверт, за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 95). Повторно копію ухвали про залучення співвідповідача з пакетом документів було направлено на адресу місцезнаходження: м. Київ, вул. Волинська, 42, офіс 4, 25.09.2023, однак, 23.10.2023 на адресу суду повернувся конверт, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 96, 97, 98-99) та протягом строку відзив на позовну заяву та заяви з процесуальних питань до суду не надали.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачі, ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», та його правонаступник- ТОВ «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС», що змінило назву на ТОВ «ЕпроСкул», вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович протягом строку, встановленого судом, письмові пояснення щодо спору до суду не подав, копію ухвали про відкриття провадження з пакетом документів третій особі було направлено 26.06.2023, 25.07.2023, однак, 24.07.2023 та 22.08.2023 на адресу суду повернувся конверт, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 76, 90).

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович копію ухвали про відкриття провадження з пакетом документів отримав 10.08.2023 (а.с. 88, 89), однак, протягом строку, встановленого судом, письмові пояснення щодо спору до суду не подав. Разом з тим, 25.07.2023 та 21.08.2023 надав до суду витребувані судом документи.

Станом на 30.10.2023 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 9-10).

Також, встановлено, що 13.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №1241 (а.с. 84, 93), яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс», заборгованість за кредитним договором №200122407 від 10.10.2014, який укладений з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов?язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021, укладеним з ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс». Строк платежу за договором №200122407 від 10.10.2014 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.10.2014 по 16.11.2021. Сума заборгованості становить 80850,24 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту, яка становить 26122,04 грн та простроченої заборгованості за нарахованими доходами 54728,20 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто з боржника плату в розмірі 850,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 81700,24 грн.

18.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження №68713825 щодо виконання виконавчого напису №1241, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем від 13.01.2022 та 10.06.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-15).

10.10.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено кредитний договір №200122407, шляхом підписання заяви (оферти)(а.с. 92), відповідно до якого кредитором було надано позичальнику кредит у розмірі 12000,00 грн у вигляді встановленого банком кредитного ліміту, який за рішенням банку може бути змінений, зі сплатою максимальної ставки по ліміту 58,8% річних.

06.06.2023 між ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» та ТОВ «Укрглобал Плюс» укладено договір відступлення прав вимоги №06062023-1 (а.с. 44-46), відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права Вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам право вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим Договором (а.с.57-61).

Пунктом 7.1 Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 передбачено, що у якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами договору складає 1 550 гривень.

За змістом підпункту 12.1. пункту 12 Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.

Договір відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 підписаний сторонами та скріплений печатками.

21 червня 2023 року ТОВ «Укрглобал Плюс» перерахувало на рахунок ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» 1550,00 грн, згідно з договором відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 33 від 21.06.2023 (а.с. 49).

Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 (а.с. 47), кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кредитора від 06.06.2023, складений за формою згідно з Додатком №1 до Договору.

З Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 (а.с. 48) вбачається, що до нього включено заборгованість, яка виникла у ОСОБА_1 за кредитним договором №200122407 від 10.10.2014 в сумі 80850,24 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 26122,04 грн та заборгованості по нарахованим відсоткам - 54728,20 грн.

Крім того, підпунктом 9.1 пункту 9. Договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06.06.2023 передбачено, що новий кредитор зобов`язується звернутися до суду із заявою/клопотанням про залучення його до участі у справі як правонаступника кредитора у кожному судовому провадженні за позовами боржників про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, в порядку, передбаченому статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за кодом , що мало ТОВ «Укрглобал Плюс», товариство змінило свою назву на ТОВ «ЕпроСкул» та зміна адреси місцезнаходження: м. Київ, вул. Волинська, 42, офіс 4 ( а.с. 65-67).

Отже, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №200122407 від 10.10.2014, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський», у зв`язку з чим до ПАТ «Укрглобал Плюс», яке змінило назву на ТОВ «ЕпроСкул», перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Укрглобал Плюс», що під час розгляду справи, змінило назву на ТОВ «ЕпроСкул», яке є процесуальним правонаступником відповідача у справі ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» за правом грошової вимоги за кредитним договором №200122407від 10.10.2014, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський».

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, при цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (правова позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.01.2018 року справа № 310/9293/15, № 61-154).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком можуть бути підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц).

Водночас, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17).

В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.

В постанові Верховного суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Так, позивач заперечує наявність заборгованості, у розмірі, зазначеному у виконавчому написі та зазначає, що він не визнає існування заборгованості за кредитним договором №200122407 від 10.10.2014, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки з 10.10.2014 ні ПАТ «Банк Михайлівський», ні правонаступники жодних претензій чи вимог йому не пред`являли, що свідчить, що заборгованість не є безспірною. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Крім того нотаріус не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності, оскільки заявлена до стягнення заборгованість сформувалась з 10.10.2014.

Суд враховує, що твердження позивача щодо заперечення заборгованості у розмірі 81700,24 грн, оскільки дійсно первинні облікові документи, оформлені у порядку визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а саме банківська виписка, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, до суду надані не були, а тому і немає підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед товариством, а також розмір процентів за користування кредитними коштами, зазначених у виконавчому написі, є безспірним.

Так, за пунктом 62 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №553/1325/14-ц та постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №61-517св18.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц).

Також, суд враховує, що відповідно до п. 3.4. Розділу 2, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Це право виникає у стягувача з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк.

Також, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором, кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України,

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року № 723/304/16-ц стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Отже, після закінчення строку кредитування, кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Тому нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів за період з 10.10.2014 по 16.11.2021, тобто після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи позивача про те, що ним за весь час не отримувалось жодного повідомлення про зміну кредитора (стягувача) чи про відступлення права вимоги.

Так, як було зазначено вище у рішенні, 10.10.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір №200122407.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса №1241 від 13.01.2022, ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс`є правонаступником усіх прав і обов`язків ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі Договору відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020, договору відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021, договору відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021, відповідно до умов яких ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №200122407від 10.10.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч.2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від нового кредитора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Також, позивач, окрім заперечень самого розміру боргу, зазначає, що жодних претензій чи вимог про усунення порушень зобов`язань, яке мало б передувати вчиненому виконавчому напису про стягнення заборгованості, від відповідача він не отримував.

Суд приймає до уваги дане твердження позивача, оскільки, дійсно до суду не надано доказів належного сповіщення боржника про борг, а боржник вважається належним чином повідомленим про вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про усунення порушень за кредитним договором, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Так, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 30 вересня 2019 року по справі №357/12818/17, від 01.04.2020 року у справі № 236/2511/17, від 27 серпня 2020 року по справі №554/6777/17, від 09 вересня 2020 року по справі №127/7932/17.

Отже, суд враховує той факт, що відповідач не надав до суду доказів подання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. усіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Також, з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Отже, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 13.01.2022 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже, нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат», оскільки стягувачем було подано не посвідчений нотаріусом кредитний договір.

Так, не посвідчений нотаріусом кредитний договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного суду, що викладена в постановах від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц, від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, від 21.10.2020 у справі №172/1652/18).

Щодо вимог заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» суд виходить з наступного.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17, у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №707/2-1006/2011 та від 10 травня 2023 року у справі № 204/8118/14.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (позиція Верховного суду викладена у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18).

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Зміст і характер відносин між учасниками справи та з урахуванням встановлених судом обставин справи свідчать, що спір у справі щодо пред`явлених позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виник між ОСОБА_1 та правонаступником ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» - Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС»».

Отже, ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» є неналежним відповідачем у даній справі, а тому у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до даного товариства, слід відмовити.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 2), тому, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ТОВ «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС».

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 39, 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. 4, 12, 13, 7681, 141, 258, 259, 264265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» (, місцезнаходження: вул. Льва Толстого, 33, офіс 75, м. Київ, 01032), Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС» (, вул. Василенка Миколи, 7 м. Київ, 03124), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович(місцезнаходження: «Карат» промисловий майданчик, будинок 5-А, офіс 507, місто Вишгород, Київська область, 07301), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі за №1241від 13.01.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС», заборгованості в розмірі 90355,26 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГЛОБАЛ - ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

У задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 30.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко