ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4454/21 Номер провадження 22-ц/814/3066/23Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Бутенко С.Б., Прядкіна О.В.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення 10 лютого 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 19 263,00 грн, яка заподіяна відповідачем Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава, в результаті незаконних дій і бездіяльності; також прохала стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію матеріальних збитків в розмірі 10 737,00 грн, яка заподіяна відповідачем Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава, в результаті незаконних дій і бездіяльності, які полягають у витраченому часі на складання процесуальних документів (упущена вигода).

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на такі обставини.

У провадженні слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувало кримінальне провадження № 0000052 від 12.02.2019 року, порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Харкова від 08.02.2019 року, якою зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення протоколу прийняття заяви від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , пояснення від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , які підписано іншою особою.

23.07.2019р. слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави виніс ухвалу (справа № 554/1361/19), якою скаргу задовольнив частково, скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Лісничої О.М. від 18.06.2019 року в кримінальному провадженні № 0000052 від 12.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання. Зобов`язав слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лісничої О. М. від 10 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року та призначено новий розгляд слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 30000052 від 12 лютого 2019 року.

Ухвалою від 08 січня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави (справа № 554/1361/19) скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального улравління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07. 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року задовольнив. Скасував постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

12 лютого 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов A.B. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

16.03.2020 року в.о. начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області Фальченко Д.В. сповістив заявницю, що на даний час підстав для скасування вищезазначеного рішення слідчого не вбачається. Але вже через декілька днів прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області Калмиков О.А. 27 березня 2020 року прийняв постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

10 квітня 2020 року (через 13 днів після скасування) слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Платонов А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

12 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави (справа №554/1361/19) прийняла ухвалу, якою скасувала постанову слідчого другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонова А.В. про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

29 травня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

21 січня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави виніс ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Платонова A.B. від 26.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 за ч. 1 ст. 366 КК України відмовив.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2021 року без змін.

Посилаючись на наведені факти, позивачка стверджувала, що відповідач своїми протиправними діями спричинив їй моральну шкоду, так як:

з вини відповідача вона була змушена протягом тривалого часу і неодноразово звертатися в суди та інші правоохоронні органи, щоб викрити відповідача і його протиправні дії, в зв`язку з чим вона переносила і переносить глибокі моральні страждання;

з вини відповідача вона змушена протягом тривалого часу витрачати свій особистий час і звертатися в різні інстанції за захистом своїх прав, гарантованих їй Конституцією України, КПК які навмисно і цинічно були порушені відповідачем, що тризвело до погіршення і позбавлення її можливості реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими і родиною;

з вини відповідача вона була позбавлена відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права; з вини відповідача було порушено її психологічне благополуччя.

При складанні розрахунку матеріальної шкоди позивач виходила з того, що для складання процесуальних документів по справі № 0000052 вона витрачала свій час. Розрахунок збитків виконано на підставі Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, а також за допомогою нормативного методу та мінімальної заробітної плати.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2023 року у задоволені позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд не захистив її порушене право, так як не дав правильної оцінки встановленим фактичним обставинам і зробив помилковий висновок про те, що процесуальні недоліки у роботі посадових осіб державного органу є нормою.

Суд не звернув уваги на те, що правовою підставою для відшкодування шкоди у цій справі є факт систематичного прийняття незаконних процесуальних рішень посадовими особами відповідача.

У відзиві ТУ Державне бюро розслідувань, розташоване у м.Полтаві, посилаючись на необґрунтованість позову і апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що у межах кримінального провадження № 0000052 слідчими було виконано низку необхідних процесуальних дій у межах строків, визначених КПК України. Доводи позивачки зводяться, по суті, до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями, проте суд першої інстанції обгрунтовано врахував сталу судову практику у спорах такої категорії і дійшов правильного висновку про недоведеність обставин, на які посилалася позивачка у підтвердження заявлених вимог.

З посиланням на висновки Верховного Суду у конкретних справах підкреслюється, що у межах цивільного судочинства не допускається оцінка дій і рішень посадовх осіб, вчинених у межах кримінального судочинства.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.366 КК України, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.02.2019 року, якою зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою позивачки від 28.01.2019 року про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення протоколу, прийняття заяви від 27.06.2010 року позивачки, пояснення від 27.06.2010 року позивачки, які підписано іншою особою.

20.05.2019 року позивачка звернулась із клопотанням до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань Тимошка В.В. щодо призначення експертизи почерку у кримінальному провадженні № 0000052. У цьому клопотанні позивачка просила доручити проведення експертизи почерку експерту Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

18.06.2019 р. слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава Ліснича О.М. винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, в якому зазначила, що заявником не доведено, а в клопотанні взагалі не зазначено, яке значення мають для кримінального провадження обставини, які планується встановити в результаті проведення вказаної експертизи.

23.07.2019 р. слідчий судя Октябрського районного суду м.Полтави виніс ухвалу (справа№ 554/1361/19), якою скаргу позивачки на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України задовольнив частково. Скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Лісничої О.М. від І8.06.2019 року в кримінальному провадженні № 0000052 від 12.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання. Зобов`язано слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві повторно розглянути клопотання позивачки від 20.05.2019 року.

23.07.2019 слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, Ліснича О.М. винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, при цьому було зазначено, що «заявником не доведено, а в клопотанні взагалі не зазначено, яке значення мають для кримінального провадження обставини, які планується встановити в результаті проведення вказаної експертизи», а супровідний лист про надсилання цієї постанови був відправлений 20.09.2019 р.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року скаргу позивачки на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О. М. від 10 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року скасовано слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 11 листопада 2019 року та призначено новий розгляд слідчим судею Октябрського районного суду м. Полтави скарги позивачки на постанову про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 30000052 від 12 лютого 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2020 року скаргу позивачки на постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального улравління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07. 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року задоволено, скасовано постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

12 лютого 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов A.B. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області Калмиков О.А. 27 березня 2020 року прийняв постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

10 квітня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

12 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/1361/19) виніс ухвалу, якою скасував постанову слідчого другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонова А.В. про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

29 травня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

27 жовтня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою скаргу позивачки задовольнив, скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві Платонова А.В. від 29.05.2020 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження направлено для проведення досудового розслідування.

26 листопада 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 абз.14, ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу закінчився, та жодній особі не було повідомлено про підозру.

21 січня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою у задоволенні скарги позивачки на постанову слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Платонова A.B. від 26.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 за ч.1 ст. 366 КК України відмовив.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.02.2021 року апеляційну скаргу позивачки залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2021 року без змін.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, виходив з того, що сам факт звернення позивачки з заявою до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи прокурора, вона у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який згідно п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У спірних правовідносинах посадові особи ТУ ДБР у м. Полтаві, з огляду на положення КПК України, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції, а, відповідно, положення статті 1174 ЦК України не підлягають застосуванню.

Позивачкою не доведено та не надано доказів того, що їй завдано моральної шкоди працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог закону.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167,1174 ЦК України.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22 березня 2021 року у справі № 203/1067/19 (провадження № 61-23293св19), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалах слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній.

Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

Як слідує з матеріалів справи, метою звернень позивачки до суду було оспорювання процесуальної діяльності слідчого у зв`язку із незгодою з прийнятими ним процесуальними рішеннями.

Сам факт задоволення судом скарг позивачки не свідчить про протиправність дій відповідача та завдання моральної шкоди позивачці, враховуючи, що її права та інтереси були поновлені. Тобто, ухвалення слідчим суддею рішень про скасування постанов слідчого не є безумовним доказом неправомірних дій або бездіяльності слідчого у розумінні статті 1174 ЦК України.

Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 757/66977/17-ц, від 11 січня 2023 року у справі № 591/8842/21.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна