20.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/3051/23
Номер провадження: 2/205/1636/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Тетяна Сергіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Тетяна Сергіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає разом із своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що з початку січня 2014 року з ними стала разом проживати їх сусідка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що стан здоров`я останньої з листопада 2013 року значно погіршився, рідних така особа не мала, у зв`язку із чим позивач почав здійснювати її догляд. Далі, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, і саме позивач організував та оплатив похорони ОСОБА_4 та її поминки.

Позивач вказує, що він звернувся до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус надав відповідні роз`яснення, згідно яких позивач має довести наявність факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звертається до суду та просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з січня 2014 року по 01 грудня 2020 року.

Представник Дніпровської міської ради подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволені в повному обсязі. В обґрунтування таких заперечень представник відповідача посилалася на ті обставини, що позивачем не надано доказів ведення спільного побуту, спільного господарства позивача зі спадкодавцем та не доведено наявності між позивачем та померлою ОСОБА_4 взаємних прав та обов`язків, що є необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, ведення спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та його представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підтвердженням обставин вказаних у позові, сторона позивача на стадії підготовчого провадження звернулась до суду із заявою про виклик свідків.

Представник відповідача Дніпровської міської ради у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх недоведеність.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року вирішено викликати у відкрите судове засідання, свідків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08.12.2020 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що 09.12.2020 року ОСОБА_1 видано свідоцтво серія НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_4 похована на Золотоосіння кладовищі у м. Дніпрі, реєстраційний номер поховання № 4313, книга № 3799.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1980 р., посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1 -1903, зареєстровано у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 65.

Матеріалами справи також підтверджено, що у встановлений законом строк, ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав, звернувся до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Т.С. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 6/2021, що підтверджується даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 67128774 від 29.01.2021 року.

Оглядом спадкової справи заведеної щодо майна померлої ОСОБА_4 судом встановлено, що будь-яких іншим спадкоємці, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті такої особи до органу нотаріату не звертались.

Суд вказує, що за відсутності інших спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Відтак Дніпровська міська рада є належним відповідачем у даній справі.

Оскільки позивача наполягає на тій обставині, що він проживав однією сім`єю разом із спадкодавцем не менш ніж п`ять років до відкриття спадщини, а у свою чергу відповідач таку обставину не визнає та заперечує, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 3 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Оскільки до спадкоємців четвертої черги за законом можуть бути віднесені особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство та спільний бюджет із спадкодавцем, то обов`язок доведення даних обставин належними та допустимими доказами покладається на позивача.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Суд із вказаного приводу зазначає, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В контексті даного спору обов`язковою умовою для встановлення факту проживання позивача разом із спадкодавцем однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В даному випадку позивачем на підтвердження обставин спільного проживання однією сім`єю надано суду: 1) документи що засвідчують факт смерті такого спадкодавця та її поховання саме позивачем; 2) поквартирну картку за адресою проживання позивача; 3) покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; 4) докази звернення позивача до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини.

Інших доказів, які мали б підтвердити той факт, що позивач з померлою проживали однією сім`єю, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки суду першої інстанції позивачем суду надано не було.

Суд зазначає, що сама по собі наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними та достатніми доказами щодо факту саме проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю, оскільки ці документи свідчать лише про обставину самого поховання, однак самі по собі вони не підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 202/5003/16-ц.

Так само, поквартирна картка за адресою проживання позивача взагалі не містить відомостей щодо проживання спадкодавця за адресою проживання позивача, будь-якої інформації щодо їх взаємовідносин фінансового характеру, у тому числі наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків тощо. А відтак такий доказ не є достатнім, оскільки його зміст не дає змоги дійти висновку про наявність обставин, про які стверджує сторона позивача.

Окрім цього допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, повідомили суду, що дійсно ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_1 та його родиною за адресою: АДРЕСА_1 . Однак на уточнюючи запитання учасників справи не змогли надати покази щодо конкретних обставин стосовно спільних витрат вказаних осіб, наявності спільного бюджету, відомостей про необхідність стороннього догляду за спадкодавцем, у зв`язку зі станом її здоров`я, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання спільного майна, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо.

Суд вказує, що сам по собі факт проживання на території одного домоволодіння не може свідчити про те, що таке проживання відбувалось саме у режимі проживання однією сім`єю.

Так само наявність у позивача документів про звернення до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини підтверджує лише бажання такого учасника справи отримати спадщину, а не факти спільного проживання позивача зі спадкодавцем та наявності спільного побуту.

Таким чином, суд в контексті означеного спору, враховуючи заперечення відповідачем обставин спільного проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця, доходить висновку, що позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами здійснення позивачем разом із спадкодавцем саме спільних витрат та наявності спільного бюджету, а також купівлі майна для спільного користування, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно відмовити повністю у зв`язку з їх недоведеністю.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1264, 1270, 1272 Цивільного Кодексу України, ст. 3, 21 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) до Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Тетяна Сергіївна (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 53, прим. 3) про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини,- відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан