Провадження № 2/202/2450/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши заяву у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2023 року представник Акціонерного товариства «Кредобанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 19.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № СL-294451, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 165000,00 гривень з кінцевою датою погашення 18 листопада 2025 року на поточні потреби позичальника. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за останньою станом на 17.05.2023 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 215194,13 гривень, що складається з: 147457,69 гривень заборгованість за тілом кредиту; 67736,44 гривень заборгованість відсотками. 31.03.2023 року позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу з пропозицією усунути порушення зобов`язань, однак дана вимога залишена без задоволення, порушення не усунуті.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № СL-294451 від 19.11.2020 року в загальному розмірі 215194 гривень, а також судовий збір у розмірі 3227,91 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 28 червня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

02 жовтня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір. Однак, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості по кредиту та розрахунку заборгованості, який би узгоджувався з матеріалами справи (первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення), що унеможливлює встановити правильність правильності вказаного позивачем розміру заборгованості.

Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджують факт заборгованості за кредитом в сумі 215194,13 гривень, оскільки нею регулярно здійснювалась оплата в рахунок погашення кредит та зазначає, що позивачем не надано доказів факту укладання сторонами та відповідно отримання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта та Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладання у належній формі договору про надання банківських послуг.

Водночас, відповідач пояснює, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, в неї виникли фінансові труднощі, вона не мала заробітку для виконання кредитних зобов`язань в повному обсязі, відповідно до раніше обумовленого договору. Окрім іншого, наголошує на форс-мажорні обставини, пов`язані з введенням воєнного стану та те, що під час дії такого стану та тридцятиденний строк після дня його припинення споживач не буде нести відповідальність перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом, а саме: споживачі звільняться від сплати неустойки та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань за таким договором.

З урахуванням наведеного, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі.

29 вересня 2023 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначено, що наведені у відзиві заперечення позивач вважає безпідставними, необґрунтованими, недоведеними, а викладені у ньому пояснення, міркування та аргументи, такими, що не стосуються предмету спору. Представник позивача вказує, що між сторонами було укладено кредитний договір, до підписання якого відповідач булла ознайомлена з умовами та правилами кредитування, підписала паспорт споживчого кредиту. Водночас, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на 17.05.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 215194,13 гривень. Сума актуальна і відповідачем не погашена, доказів щодо погашення боргу відповідач не надає. Сума відповідає підписаним відповідачем умовам договору. Доказів які б підтверджували іншу суму боргу ніж ту що зазначена в позовній заяві відповідачем не надано. Також відповідач зазначає, що здійснювала регулярні платежі, однак не надає доказів на підтвердження даного факту. Наявні в матеріалах справи докази (виписка, меморіальний ордер, розрахунок заборгованості), у своїй сукупності підтверджують наявність заборгованості. Твердження відповідача на те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцяти денний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності за прострочення сплати кредиту, є безпідставними, оскільки проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям "основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом". Крім того, відповідачем не доведено наявності форм-мажорних обставин, в тому числі, сааме для конкретного випадку. Враховуючи наведене, представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі.

02 жовтня 2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в якому, окрім посилань, зазначених у відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що надані позивачем матеріали, з огляду на їх мінливих характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту. Також зазначено, що введення на території України воєнного стану підпадає під визначення «форс-мажорна обставина», у зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 19 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-294451, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у сумі 165000 грн., терміном на 60 місяців, тобто до 18 листопада 2025 року, на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити відсотки, за процентною ставкою 41,29% річних та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором та зазначеними в Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту (додаток №1 до Кредитного договору).

Кредит видається на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі, а саме: поточні потреби у сумі 2150,16 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 94710,00 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Ощадбанк» в сумі 13705,68 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Ощадбанк» в розмірі 15000,00 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 6957,18 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «УкрСиббанк» в розмірі 10039,39 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Приватбанк» в розмірі 4672,29 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Універсал Банк» в розмірі 17765,30 гривень; (п. 1., п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

Відповідачем до укладення договору про споживчій кредит було надано паспорт споживчого кредиту, з яким остання ознайомилась, що підтверджується її особистим підписом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

АТ «Кредобанк» зобов`язання за кредитним договором № СL-294451 від 19.11.2020 року виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами № 62916441, №62916473, №62916457, № 62916454, №62916464, №62916461, №62916470, № 62916477 від 19.11.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та додатками до нього.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, шляхом здійснення 60 щомісячних платежів по 4512, 00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору.

Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору Банк, у випадках передбачених п.3.3. Кредитного договору (у т.ч. п. 3.3.2 прострочення сплати процентів та/ або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

В пункті 6.10. Договору визначено, що Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно із п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9. Кредитного договору).

Тобто, сторони узгодили умови повернення кредиту, а також відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до виписки по особовим рахункам з 19.11.2020 по 17.05.2023 року, останні платежі по сплаті тіла кредиту за договором ОСОБА_1 здійснила у 30.06.2022 року, тобто відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала.

Отже, безпідставними є твердження відповідача про своєчасне внесення обов`язкових періодичних платежів за кредитом, оскільки такі посилання жодними доказами не підтверджено.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором кредиту № СL-294451 від 19.11.2020 року, за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 17.05.2023 року становить 215194,13 гривень, що складається з: 147457,69 гривень заборгованість за тілом кредиту; 67736,44 гривень заборгованість за відсотками.

31.03.2023 року представник AT «Кредобанк» засобом поштового зв`язку направив ОСОБА_1 досудову вимогу року за вих. № 85-12923012/23 від 30.03.2023 року щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-294451 від 19.11.2020 року станом на 30.03.2023 року, що становить 206743,96 гривень, протягом 30 календарних днів. Разом з тим, досудова вимога проігнорована відповідачем, а заборгованість не погашена.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В своїх письмових поясненнях відповідач зазначила, що вказаний розрахунок заборгованості проведено невірно. Проте, на спростування такого розрахунку відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема, й іншого розрахунку заборгованості до кредитним договором.

Також безпідставними є твердження позивача щодо звільнення позичальників від сплати платежів, за прострочення виконання споживачем зобов`язань, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем заявлена вимога лише щодо сплати заборгованості за відсотками, розмір яких визначено умовами кредитного договору та є його складовою, й не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, у відповідності до ст. 625 ЦК України, звільнення від сплати яких, під ча с воєнного стану, встановлено чинним законодавством.

Враочуючи наведне, оскільки доказів повернення кредиту чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № СL-294451 від 19.11.2020 року, яка станом на 17.05.2023 року становить 215194,13 гривень, що складається з: 147457,69 гривень заборгованість за тілом кредиту; 67736,44 гривень заборгованість за відсотками.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «РуїзТоріха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи свідчать, що позивачем при поданні позовної заяви понесені судові витрати з оплати судового збору в сумі 3227,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 28743528.

Таким чином, у відповідності до вимог статті до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3227,91 грн.

Керуючись статями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, заборгованість за Кредитним договором № СL-294451 від 19.11.2020 року, станом на 17.05.2023 року в загальному розмірі 215194,13 гривень, з яких: 147457,69 гривень заборгованість за тілом кредиту; 67736,44 гривень заборгованість за відсотками

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3227,91 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський