Справа № 201/6498/23
Провадження № 2/201/2378/2023
У Х В А Л А

23 жовтня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В. розглянувши матеріали щодо заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 червня 2023 року надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 07 червня 2023 року було відкрито провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою судді від 07 червня 2023 року була частково задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 12 жовтня 2023 року було застосовано до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на депозитний рахунок суду 1226090 (одного мільйона двохсот двадцяти шести тисяч дев`яноста) гривень 00 копійок.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з вимогами ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ЄСПЛ у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також ЄСПЛ у своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Крім того, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом із тим, у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно із вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006року №9«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В даному випадку судом встановлено, що позивачем ухвалу про зустрічне забезпечення від 12 жовтня 2023 року не виконано, на депозитний рахунок суду грошові кошти, визначені цією ухвалою станом на теперішній час, не внесено, доказів зворотного суду не надано.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься розписка представниці позивача (а. с. 149) про отримання нею ухвали суду про зустрічне забезпечення від 12 жовтня 2023 року, що вказує на те, що позивач, з цієї дати обізнаний стосовно свого обов`язку внести на депозитний рахунок суду відповідну суму зустрічного забезпечення впродовж 10 днів, та попереджений про те, що у разі невиконання цієї умови ухвала про забезпечення позову підлягає скасуванню.

З огляду на те, що станом на день розгляду цієї заяви десятиденний строк, встановлений для виконання зустрічного забезпечення шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду сплинув, однак сума зустрічного забезпечення на депозитний рахунок суду позивачем не внесена, ухвала про забезпечення позову підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 9 ст. 154 ЦПК України особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Приписами ч. 10 ст.154 ЦПК України визначено, що, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Жодних винятків з цього правила вказана норма процесуального закону не містить.

Більше того, законодавець не ставить в залежність виконання ухвали суду про зустрічне забезпечення від набрання нею законної сили, оскільки частиною восьмою статті 154 ЦПК України передбачено, що строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Таким чином, разом із скасуванням ухвали про забезпечення позову, підлягає скасуванню й ухвала про зустрічне забезпечення, як така, що вичерпала свою дію та в заходах, вжитих цією ухвалою, відпала подальша потреба, оскільки такі заходи є нерозривно пов`язаними із дією ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування як ухвали про забезпечення позову від 07 червня 2023 року, так і ухвали про зустрічне забезпеченнявід 12 жовтня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.154,158,251,253,258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Батманової В.В. від 07 червня 2023 року, по цивільній справі №201/6498/23 - скасувати в повному обсязі.

Ухвалу від 12 жовтня 2023 року, якою застосовано до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на депозитний рахунок суду 1226090 (одного мільйона двохсот двадцяти шести тисяч дев`яноста) гривень 00 копійок скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Батманова