Справа № 139/348/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Коломійцевої В.І.,

з участю секретаря судових засідань Боржемської І.М.,

представника позивача - адвоката Крюкової М.В. (яка приймає участь в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці у порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 10.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4443815 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши в користування кредит, шляхом зарахування грошових коштів в сумі 20 000,00 грн. на платіжну картку позичальника. Втім, ОСОБА_1 боргові зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту зі сплатою відсотків не виконував, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено до 90 календарних днів поспіль. 12.08.2021 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 5000 грн. 14.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8300 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 27 днів (до 10.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 10.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25-05/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаним, у Реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 в сумі 64 460 гривень, з яких: 20000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44460 гривень - сума заборгованості за відсотками.

З огляду на викладене ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №4443815 від 10 липня 2021 року в розмірі 64 460 грн, з урахуванням штрафних санкцій, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також вирішити питання розподілу судових витрат, включаючи сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою від 17 травня 2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб.

Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 22.05.2023 (а.с.37), 07.06.2023 подав відзив на позовну заяву (а.с.38-53), а також клопотання про витребування доказів на підставі ст.84 ЦПК України (а.с.57-60), клопотання про надання оригіналів доказів - кредитних договорів, що є предметом позову, на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України та про виключення копій кредитних договорів з числа доказів у справі на підставі ч. 5 ст. 100 ЦПК України (а.с. 61-62, 63-67) та клопотання про зменшення судових витрат (а.с.68-69).

Ухвалою Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області від 12 червня 2023 року (а.с. 71-72) постановлено про перехід від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду в загальному позовному провадженні. Цією ж ухвалою витребувано докази від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна».

На виконання ухвали суду від 12 червня 2023 року представник позивача подала клопотання, про долучення доказів та витребування у Акціонерного товариства «Сенс Банк» та ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» інформації (а.с.75-79). Щодо заявки, надання відповідачу примірника договору, зазначила, що останній, оформляючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» https://creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, формує заявку в цій же системі, йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач.

11.07.2023 за клопотання представника позивача у підготовчому засіданні було оголошено перерву (а.с.80-81).

Ухвалою суду від 27.07.2023 в підготовчому засіданні було оголошено перерву та витребувано у АТ «Сенс Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та зарахування коштів 10.07.2021 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Сенс Банк», у сумі 20 000 грн від ТОВ «Авентус Україна»; у ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та зарахування коштів 10.07.2021 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Сентс Банк», у сумі 20 000 грн від ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 84).

17.08.2023 та 23.08.2023 року суду надійшла витребувана інформація (а.с. 89-93).

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 101).

13.10.2023 ОСОБА_1 подав додаткові пояснення (а.с.104-109), в яких зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме оригіналу Договору №4443815 про надання споживчого кредиту від 10.07.2021, оригіналу Паспорту споживчого кредиту, оригіналу Правил надання коштів у позику, які б містили підписи обох сторін, оригіналів або копій первинних бухгалтерських документів щодо фактичного перерахунку грошових коштів позивальнику ОСОБА_1 від кредитора/позикодавця по вищевказаному договору із зазначенням повних реквізитів отримувача, оригіналу або копії Виписки з банківського рахунку кредитора за дату вищевказаного кредитного договору щодо фактичного перерахування грошових коштів від кредитора позичальника ОСОБА_1 ; оригіналу або копії Заявки позичальника на видачу кредиту з визначеними істотними умовами кредитування, підписану Сторонами; доказів реєстрації/ідентифікації позивальника (відповідача) в ІТС Товариства (Кредитора), надсилання відповідачу одноразового ідентифікатора, надання відповідачу його примірників оригіналів Договору, Паспорту, Правил та доказів оплати за відступлені права вимоги.

17.10.2023 справа була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

В судовому засіданні 30.10.2023 року представник позивача - адвокат Крюкова М.В. позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позові та додаткових поясненнях поданих 30.10.2023 (а.с.112-126). Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення (а.с.111). 25.09.2023 подав заяву в якій просив про розгляд справи без його участі (а.с.98).

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом постановлено про розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у суду матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 10 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір за №4443815 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні в сумі 20 000,00 грн., а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п. 1.4 та п. 1.5 Договору, кредит надається строком на 27 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки 1,90% в день. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 .

Порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, повернення кредиту, сплати процентів, обумовлені в розділах 3, 4, 5, 6 Кредитного договору.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «С835583», містить прізвище, ім`я та по батькові Клієнта ОСОБА_1 , його РНОКПП, адресу місця проживання, номер мобільного телефону НОМЕР_3 , Еmail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактний телефон третьої особи (п.11.Кредитного договору).

10 липня 2021 року о 15 годині 40 хвилин на банківську карту, відкриту АТ «Сенс Банк» на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_2 , рахунок до картки: НОМЕР_4 було зроблено транзакцію в сумі 20000 тисяч гривень (а.с. 92-93).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі статті 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Також необхідно розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити, серед іншого, інформацію про порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту).

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідач заперечує проти позову, не визнає додані до позову документи, з підстав не доведення позивачем факту укладання Договору з ним та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірника такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі - підписами Сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", які дозволять перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору у дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин сторін при прийнятті судом рішення.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки положеннями підрозділу 5.11.1 Розділу 5.11 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, регламентовано порядок укладення кредитного договору зі споживачами в електронній формі через ІТС Товариства (алгоритм) (а.с.6-7).

Так, пунктом 5.11.1.1 Правил визначено, що кредитний договір зі Споживачем укладається в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. З метою укладення кредитного договору, сторонами вчиняються наступні дії:

Споживач на веб-сайті обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк кредиту, вказує контактні дані (мобільний номер телефону), створює пароль доступу до Особистого кабінету, вказує електронну адресу (за наявності) і розпочинає реєстрацію в ІТС Товариства через Веб-сайт або мобільний додаток.

Під час першого етапу реєстрації в ІТС Товариства шляхом проставляння відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіши, яка виражає згоду Споживача продовжувати дії в ІТС Товариства, Споживач підтверджує, що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх в повному обсязі та надає згоду на обробку персональних даних та доступ до своєї кредитної історії.

Приймаючи публічну пропозицію на використання аналогів підписів, споживач підтверджує використання з боку Товариства аналога власноручного підпису уповноваженої особи та відбитка печатки Товариства, відтворених засобами копіювання, та використання зі сторони Споживача електронного підпису одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису Споживача з метою підписання кредитних договорів, паспорту споживчого кредиту та інших документів, які адресуються Товариству чи Споживачу;

Після проходження першого стану реєстрації, товариство направляє споживачу вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) код, який споживач вводить в спеціальну форму. За результатами такого вводу формується Електронне повідомлення в ІТС Товариства та споживач здійснює перший ідентифікаційний вхід до Особового кабінету, де продовжує Реєстрацію.

У разі прийняття позитивного рішення, Товариство робить Споживачу в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки.

У випадку готовності Споживача прийняти пропозицію (оферту), споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду в Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду.

Такі умови домовленості між сторонами кредитних правовідносин зазначені у розділі 10 «Інші умови договору» кредитного договору.

Регламентована процедура та послідовність укладання кредитного договору в електронній формі була дотримана в момент підписання сторонами Договору №4443815 про надання споживчого кредиту від 10.07.2021, який став підставою для виникнення боргових зобов`язань. Договір підписаний зі сторони ТОВ «Авентус Україна» аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки, а з боку позичальника (споживача) ОСОБА_1 - електронним підписом (одноразовим електронним ідентифікатором «С835583»), який був надісланий Кредитодавцям на номер телефону НОМЕР_3 , зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на відповідному сайті, а також який він зазначає у заявах та клопотаннях до суду (а.с. 38, 104). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між товариством та ОСОБА_1 не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19) та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20).

Щодо отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З витребуваної за клопотанням позивача від ТОВ «Контрактовий Дім» квитанції до платіжної інструкції №18818-1327-191624923 (а.с.89-90) вбачається, що 10.07.2021 о 15:40:04 платник ТОВ Авентус Україна через надавача платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім» здійснило через термінал Мегабанк переказ коштів на суму 20000.00 грн на картку № НОМЕР_2 .

Довідкою АТ «Сенс Банк» №12800-БТ-44.2/2023 від 14.08.2003 (а.с.92-93) підтверджується, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 , є клієнтом Банку та на його ім`я відкрито картку № НОМЕР_2 , рахунок до картки НОМЕР_4 , 10.07.2021 о 15:40:07.000 через термінал Мегабанк відбулося зарахування коштів у сумі 20000,00 грн на картку № НОМЕР_2 .

Інформація у вказаній довідці та квитанції щодо кредитодавця (платника), дати операції, суми переказу та номер банківської картки повністю відповідає даті кредитного договору, розміру кредиту та номеру картки, зазначеного у відповідних пунктах цього кредитного договору, а також узгоджується із найменуванням товариства, яке надало ОСОБА_1 кредит. Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

З огляду на це, суд вважає доведеним отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в сумі 20 000.00 гривень. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, ОСОБА_1 суду не надав. Дані докази суд визнає належними та допустимими. При цьому, суд приймає до уваги посилання позивача на те, що він не є первісним кредитором ОСОБА_1 , а тому не утримує оригінали первинних документів (касові та меморіальні ордери чи інші первинні бухгалтерські документи) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «Авентус Україна» кредитним договором, що узгоджується із положеннями п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відповідно до якого касові документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит.

Крім того, судом враховується, що, відповідно до розрахунку заборгованості (карта обліку договору) за кредитним договором № 4443815 від 10.07.2021 (а.с. 16-18), ОСОБА_1 визнавав за собою обов`язок повернення коштів за цим правочином, оскільки 12 серпня 2021 року сплатив 5000 гривень, а 14 серпня 2021 року 8300 гривень процентів за користування кредитом.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає доведеним факт укладення ОСОБА_1 в електронній формі кредитного договору №4443815 про надання споживчого кредиту 10.07.2021 року із ТОВ «Авентус Україна», і виконання останнім своїх зобов`язань з надання грошових коштів (кредиту) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених відповідними договорами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі №526/405/13 (провадження №61-9358св21) зазначено: «Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).»

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Боргові зобов`язання ОСОБА_1 не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 10.07.2021 по 24.05.2022 в розмірі 64460,00 грн. Даний факт підтверджується Карткою обліку за Договором №4443815 від 10.07.2021 (а.с.16-17).

При цьому, посилання відповідача на ту обставину, що нараховані позивачем суми не відповідають їх наданим ним же паперовим копіям Договору, Графіку платежів та Паспорту споживчого кредиту; що безпідставним є продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування, який був встановлений договором, суперечить ч. 1 ст. 530, ст. 1048, 1050 ЦК України; що підвищені відсотки, які нараховуються після спливу строку кредитування, є пенею; що застосування позивачем підвищеної процентної ставки/нарахування пені відбулося саме у період карантину, всупереч обмеженням, встановленим спеціальним законодавством є на думку суду необґрунтованим з огляду на таке.

Так, з досліджених судом матеріалів справи встановлено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Споживач, дав згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору. При цьому, проценти за користування кредитом нараховувалися у відповідності із погодженими кредитодавцем та споживачем положеннями п.1.5.1 Договору, підвищені відсотки позивачем не застосовано.

Крім того, позивачем не заявлялася вимога про стягнення пені, не нараховувалися проценти, комісії та неустойки після завершення строку кредитування, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

25.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25-05/2022, згідно умов якого право грошової вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №4443815 від 10.07.2021, на суму 44 460,00 грн. перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.14-15 зворот).

Про відступлення права вимоги ОСОБА_1 був сповіщений шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту : ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору (а.с.19).

За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Разом з тим, будь-яких коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № 4443815 від 10.07.2021 ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні на рахунки нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надходило.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, суд дійшов висновку, що права позивача відповідачем ОСОБА_1 порушені, оскільки останній вступив у кредитні правовідносини, проте боргові зобов`язання на визначених договірних умовах не виконав, а тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №4443815 від 10.07.2021 в розмірі 64 460,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору.

За встановленого, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат за 2022 рік, з січня по березень 2023 року та розрахунок 3% річних за період з 10.12.2021 по 02.05.2023 року.

Водночас, при розрахунку 3% та інфляційних втрат необхідно враховувати індекси інфляції за проміжок часу, який неохоплений воєнним станом

Згідно із статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Втрати від інфляції за період з 10 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно, що складає 2 280, 80 грн. з розрахунку (64 460,00 грн. (заборгованість за кредитом) х 103,538 (сукупний розмір інфляції) /100% - 64 460 грн (сума боргу).

Крім того, відповідно до вищезазначених вимог чинного законодавства, 3% річних слід обраховувати за період з 10 грудня 2021 року по 23.02.2022 року (включно), що становить 402, 65 грн., з розрахунку 64 460, 00 грн. (сума основного боргу) х 3% х 76 (кількість днів прострочення) : 365.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором №4443815 про надання споживчого кредиту від 10.07.2021 року щодо повернення грошових коштів у сумі 64 460,00 грн., яке останнім до теперішнього часу не виконано в повному обсязі, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, з урахуванням вимог чинного законодавства, підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, у розмірі 67 143.45 грн. (64 460,00 грн. + 2280,80 грн. + 402,65 грн.).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача ТОВ ФК «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі - 2089,87 грн. (67143.45х100:86231,59=77.86%; 2684/77.86:100=2089,87).

Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Крюковою М.В. надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 07.07.2022, укладеного між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»; копію рахунку на оплату по замовленню №338/02/05 від 07.05.2023; копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору від 07.07.2022 №07/07.2022 від 02.05.2023 року; копію платіжної інструкції від 02.05.2023 №372 про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

07.06.2023 відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до половини суми прожиткового мінімуму працездатних осіб на місяць, оскільки, на його думку, вартість таких витрат неспівмірна із ціною позову (предметом спору є стягнення заборгованості за мікропозикою), складністю справи (дана справа є типовою і малозначною), часом та обсягом роботи витраченим на її надання (позивач є фінансовою компанією, яка нерідко використовує судовий порядок для стягнення заборгованості) та є необґрунтовано завищеною.

Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

З урахуванням викладених вище вимог закону до визначення розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, рівень складності та категорію справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), заявлене відповідачем клопотання про їх зменшення, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити з 8000 грн. до 5000 грн., які підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509,526, 530, 611, 626, 628, 638, 1048,1949, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 2, 12, 13, 19, 141, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», заборгованість за кредитним договором №4443815 про надання споживчого кредиту від 10 липня 2021 року в розмірі 64 460 гривень, інфляційні витрати в розмірі - 2280 гривень 80 копійок, три відсотки річних - 402 гривні 65 копійок, а також судові витрати в сумі 2089 гривень 87 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, а всього 74233 (сімдесят чотири тисячі двісті тридцять три) гривні 32 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, оф.118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 01.11.2023 року.

Суддя: ____________