Дата документу 09.10.2023
Справа № 334/7726/20
Провадження № 2/334/2730/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

позивача - не з`явився,

відповідачів не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення суми,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігріву питної води) в розмірі 28971,89 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований тим, що позивач концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідач, в свою чергу, споживає вказані послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно, проте відповідачем не виконувався обов`язок по оплаті за надані комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти задоволення позовних вимог та просили суд застосувати строки позовної давності. Наданий позивачем розрахунок та посилання на часткову оплату за надані послуги, що є підставою для переривання позовної давності, вважають некоректними, оскільки оплата здійснена за рахунок субсидії, тобто третьою особою а не боржником, та не надано доказів того, що оплата проводилась особисто відповідачем. Крім того, вказала на те, що у вказаний в позові період проживала за іншою адресою: АДРЕСА_2 , відтак фактично не користується послугами позивача.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 11.08.2023 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року у справі №334/7726/20, справу призначено до розгляду в спрощеному порядку.

Представник позивача у судове засідання не з`явився з невідомих причин, не надав пояснень чи заперечень з приводу клопотання про застосування строків позовної давності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у житловий будинок у якому розташована квартира, у якій зареєстрований відповідач.

Відповідач є користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я відповідача зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_1 до квітня 2018 року та 604971066 з квітня 2018 року.

В період з жовтня 2014 року по серпень 2019 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_3 на загальну суму 42138,51 грн.

Станом на 01.09.2019 року частково відповідач здійснила оплату за надані послуги в сумі 3879,18 грн. та за рахунок державної допомоги (субсидії) 9287,44 грн..

Загальна сума заборгованості склала 28971,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про заборгованість.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що представником позивача не надано доказів фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до чинних норм законодавства громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Доказів здійснення відповідачем таких дій суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач, скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Натомість позивач, знаючи про своє порушене право, звернувся до суду із позовом лише 29.12.2020 року.

З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року, адже обов`язок відповідача сплатити за послуги, надані в березні 2017 року виник 20-го квітня, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення суми, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 22 976 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) судовий збір у сумі 1667 (одна тисяча шістсот шістдесят сім) гривень 03 копійки.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін