Справа № 489/943/23
Провадження №2/489/930/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення три відсотка річних та інфляційних збитків

встановив.

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь три проценти річних та інфляційні втрати у розмірі 2832,26 евро, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 111603,79 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 21900,00 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 19.06.2008 між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 76/08/02-ZZv, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45000 евро зі сплатою 13,5 % річних. 26 січня 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва стягнуто солідарно з відповідачів 46068,46 евро заборгованості за кредитним договором № 76/08/02-ZZv від 19.06.2008 та судові витрати. У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2018, замінено стягувача на ТОВ «ФК «Женева». 08 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором до позичальників та поручителів, в тому числі за кредитним договором № 76/08/02-ZZv від 19.06.2008. Позичальником, після набрання законної сили рішення суду, не виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Від представника ОСОБА_2 адвокатки Ротар А.Л. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 109356,39 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. Зазначає, що відповідачка не згодна з розрахунком, наданим позивачем про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Вказує, що відповідно до даних з офіційного сайту НБУ, станом на дату подачі позову, а саме на 28.02.2023, офіційний курс гривні до іноземних валют (євро) становить 38,611 грн. за 1 євро. З огляду на це, розрахунок позовних вимог в гривневому еквіваленті має складати 109356,39 грн., замість заявлених 111603,79 грн. З огляду на норми чинного законодавства та з урахуванням наведеного в додатках до позову прайс-листа адвокатського об`єднання, враховуючись складність справи, ціну позову та значення справи, вважає, що сума витрат позивача на правничу допомогу є необґрунтовано завищеною та не співмірною. Загальна сума витрат на правничу допомогу має складати 7500,00 грн.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що між позичальником ОСОБА_1 та АКБ «Форум» був укладений кредитний договір № 76/08/02-ZZv від 19.06.2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45000 евро зі сплатою 13,5 % річних. Банк належним чином виконав умови кредитного договору, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідачі не ставлять під сумнів укладений кредитний договір та суму виданих кредитних коштів. Уклавши із банком кредитний договір, позичальник підтвердив досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України, та взяв на себе зобов`язання їх виконувати. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. З огляду на те, що позичальником прострочене грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідачка 2 не заперечує того, що існує заборгованість за кредитним договором та те, що позивачем новим кредитором, подано до суду позовну заяву про стягнення заборгованості в порядку ст.. 625 ЦК України, однак, вказує, що на її думку, розмір заборгованості розраховано позивачем невірно. Подаючи позовну заяву, позивачем розраховано суму боргу по 3% річних та останні три роки до подачі позовної заяви, а тому заявлена сума боргу підлягає стягненню в повному обсязі. Позивачем, до матеріалів позовної заяви подано детальний розрахунок заборгованості, в якому чітко зазначено розмір заборгованості, період нарахування та формула, за якою здійснено нарахування 3 % річних, а також співвідношення іноземної валюти до національної валюти станом на дату здійснення розрахунку 07.02.2023, а не на будь-яку іншу, відмінну від цієї дати. Тому всі нарахування здійсненні правомірно та правильно, а твердження відповідача про перерахунок розміру заборгованості та зазначення іншої, відмінної дати, є помилковим. Стверджуючи на неправильність поданого позивачем розрахунку, відповідач не надає свого альтернативного розрахунку, який би спростував поданий позивачем розрахунок. Згідно договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Ухвалою суду від 13.03.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 23.08.2023, відкладено розгляд справи та витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Разом з позовною заявою від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 26.01.2010 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Миколаївської філії заборгованість за кредитним договором в розмірі 46068,46 Євро, що еквівалентно 500307,16 коп.; звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності; звернуто стягнення на предмет застави транспортирний засіб марки «KENWORTH»№1ХКТD69Х11J876211, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , типу вантажний сідловий тягач-Е, що знаходиться у користуванні ОСОБА_3 . В задоволені інших позовних вимогах відмовлено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Миколаївської філії судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв`язку з розглядом справи в сумі 252 грн.00 коп., а всього 1952 грн.00 коп.

16 березня 2010 року по вищезазначеній справі було видано виконавчий лист № 2-1612/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Миколаївської філії, який був пред`явлений стягувачем до виконання.

Так, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

18 жовтня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення від 26.01.2010 по справі № 2-1612/10 з АКБ «Форум» на ТОВ ФК «Женева» у зв`язку з відступленням права вимоги.

08 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 04/12-20-З, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором до позичальників та поручителів, в тому числі за кредитним договором № 76/08/02-ZZv від 19.06.2008.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» згідно Договору № 10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №76/08/02-ZZv, при цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

17 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 17.05.2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №76/08/02-ZZv, при цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

Таким чином, правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» є ТОВ «Дебт Форс», тому подана заява підлягає задоволенню, а позивач підлягає заміні.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

У відповідності до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України).

Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання».

Вимога щодо відповідальності позичальника за невиконання грошового зобов`язання 3% річних та інфляційні втрати кредитора відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розрахунку позивача застосовані у період з 07.02.2020 по 23.02.2022 та складає: 2832,26 Евро інфляційні нарахування та 3 % річних.

Наявність рішення про стягнення боргу за кредитним договором не припиняє правовідносин сторін кредитного договору за весь період його невиконання і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення боржника.

Таке прострочення є тривалим порушенням, тому право на позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникло у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. (постанова ВП ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

Для цілей правового регулювання зобов`язальних відносин та відповідальності за порушення зобов`язань юридичне значення має саме момент виконання такого обов`язку боржником.

Ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів за договором лише підтверджує дійсне існування обов`язку боржника зі сплати боргу кредитору, його безспірність та надає цьому обов`язку безпосередньо примусового характеру.

Частина друга статті 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість.

Проте, судове рішення про стягнення заборгованості не змінює змісту відповідного зобов`язання, оскільки характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, а додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання та безспірності боргу. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Згідно з Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного. Суду від 20.03.2019 р. у справі № 640/219/14-й, від 31.10.2019 р. у справі №:336/5239/16-ц, від 29.05.2020 р. у справі № 209/4318/15, від 10.12.2020 р. у справі № 484/2410/15-ц.

Згідно вищезазначеними нормами чинного законодавства України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Враховуючи викладене, розмір 3% річних та інфляційних витрат становить 2832,26 евро, що еквівалентно за курсом НБУ на дату подачі позову до суду (09.03.2023) становить 109232,05 грн.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 21900,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, витрати на проведення експертизи, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

При цьому суд зазначає, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Загальна ціна позову в даній справі становить 111603,79 гривень, натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 21900 гривень є завищеними. Крім цього, підготовка та друк документів не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки друк не вимагає спеціальних знань у сфері юриспруденції.

Тому, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціни позову, передбачає певну частку у співвідношенні до ціни позову чи предмету спору.

За такого, з врахуванням описаних вище обставин щодо категорії та складності справи, її типового для відповідної категорії справ характеру, суд вважає, що пропорційними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 7500 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення три відсотка річних та інфляційних збитків задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» три відсотка річних та інфляційних збитків у розмірі 2832,26 Евро, що еквівалентно за курсом НБУ на дату подачі позову до суду (09.03.2023) становить 109232,05 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , юридична адреса: м. Київ, Херсонське шосе, 201/203, літ. 2-А, офіс 602.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст судового рішення складено «26» жовтня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева