Справа № 456/4215/23
Провадження № 2/456/1069/2023
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

23 жовтня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» про припинення трудових відносин, зобов`язання вчинення дій та стягнення суми розрахункових коштів,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що з 14.07.1982 була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат. У зв`язку із реорганізацією Стрийського міжгосподарського тепличного комбінату в Приватне підприємство «Стрийтеплиця», згідно наказу №1-В призначена з 17.07.2007 на посаду головного бухгалтера Приватного підприємства «Стрийтеплиця». В подальшому, у зв`язку із реорганізацією Приватного підприємства «Стрийтеплиця» в Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», на підставі наказу №1 від 22.10.2015 позивачку призначено на посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця». На початку 2023 позивачка з керівником відповідача обговорювали питання щодо її звільнення з роботи за згодою сторін, чи за власним бажанням, виходячи з того, що являється особою пенсійного віку (1958 р.н.), з погіршенням стану здоров`я та постійними затримками виплати заробітної плати, а також з причин неправильного ведення господарської дійсності, що призвело до значних боргових зобов`язань. В травні 2023 для пошуку заміни на цю посаду подавалась звітність форми №3 ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» із зазначенням даних на вакансію посади головного бухгалтера ТОВ «Стрийтеплиця». Відповідач ігнорував такі звернення позивачки, з посиланням на те, щоб знайшла перше собі заміну. 17.07.2023 на ім`я директора відповідача позивачкою наручно подано письмову заяву, яку відповідач отримав 17.07.2023 за вхідним №12, в якій просила звільнити з роботи за власним бажанням з 31.07.2023, тобто по закінченню двотижневого строку, як це передбачено вимогами ч.1 ст. 38 КЗпП України.

31.07.2023 позивачкою до відповідача подавалась наручно письмова заява, в якій просила відповідача на основі поданої заяви про звільнення за власним бажанням від 17.07.2023, прийняти архівні докумени згідно акту приймання - передачі справ від 31.07.2023, видати наказ в день звільнення по закінченню 14 - денного строку (31.07.2023) та провести повний розрахунок по заробітній платі. Окрім цього, в цей день (31.07.2023), вважається останній день роботи. Скеровано таку письмову заяву від 31.07.2023 поштовим зв`язком на юридичну адресу відповідача. Однак, по сьогоднішній день, як на письмову заяву від 17.07.2023, в якій виявила

намір та бажання бути звільненою за власним бажанням, так і на письмову заяву від 31.07.2023, жодної відповіді відповідача не отримано, що свідчить про не бажання відповідача звільняти її із роботи та надалі примушувати працювати, що є недопустимим згідно вимог ст. 43 Конституції України.

Позивачка звертає увагу на те, що тривалий час має місце недотримання відповідачем вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України внаслідок чого виникла стосовно неї заборгованість із виплати заробітної плати, яка станом на 31.07.2023 становила 85 478,31 грн. Відповідно, 31.07.2023 відповідач зобов`язаний був припинити трудові відносини з позивачкою шляхом розірвання трудового договору за її власним бажанням, відповідач не здійснив заходи передбачені вимогами ст. 116 КЗпП України щодо виплати всіх розрахункових коштів в загальній сумі 138 418,32 (до виплати 111 426,75 грн), що включає 112 469,88 грн (до виплати 85 478,31 грн) - заборгованість по заробітній платі, 25 948,44 грн - компенсація за 84 календарних днів невикористаної щорічної відпустки).

У зв`язку з вищенаведеним позивачка просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» 31.07.2023, у зв`язку із звільненнм ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України;

- зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» видати ОСОБА_1 належну їй трудову книжку із внесеним записом про звільнення її з роботи 31.07.2023 за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, з посиланням на відповідний наказ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» на користь ОСОБА_1 , враховуючи уточнений нею розмір заборгованості, а саме суму розрахункових коштів, що включає: заборгованість із виплати заробітної плати (за період червень 2022 липень 2023) 104 524,70 грн., компенсацію за 84 календарні дні невикористаної щорічної відпустки 25 948,44 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та сплачений судовий збір в сумі 2 147,20 грн., а всього 132 620 (сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять) грн. 34 коп.;

- рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» на користь ОСОБА_1 2 147,20 грн сплаченого судового збору.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позові обставини та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Заяви та клопотання учасників справи.

Не поступило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 1958 р.н., являється особою пенсійного віку.

Відповідно до запису №3, зробленого в трудововій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 14.07.1982 згідно наказу №9 прийнята на роботу в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат на посаду головного бухгалтера. Запис №5, Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат з 17.07.2007 реорганізовано шляхом перетворення в Приватне підприємство «Стрийтеплиця», відповідно до наказу №35 від 17.07.2007. Запис № 6 ОСОБА_1 призначена головним бухгалтером даного підприємства, наказ №1-В від 17.07.2007. Запис №7 від 22.10.2015 Приватне підприємство «Стрийтеплиця» з 21.10.2015 реорганізовано шляхом перетворення у ТзОВ «Стрийтеплиця», наказ № 1 від 22.10.2015.

17.07.2023 ОСОБА_1 звернулась з заявою до директора ТзОВ «Стрийтеплиця» ОСОБА_2 , в якій просила звільнити її з роботи за власним бажанням з 31.07.2023, згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України, пенсійний вік 65 років. 31.07.2023 позивачкою подавалась заява на ім`я директора ТзОВ «Стрийтеплиця» , в якій просить на основі заяви на звільнення за власним бажанням від 17.07.2023, прийняти архівні документи, згідно акту приймання-передачі справ від 31.07.2023. видати наказ в день звільнення по закінченні 14 денного строку (31.07.2023) та провести повний розрахунок по заробітній платі. Оригінал заяви направила поштою на юридичну адресу, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 31.07.2023.

Як вбачається з розрахункових листків, які додані до позавної заяви, за період червень 2022 по липень 2023, були затримки із виплотою заробітної плати, що складає 104 524,70 грн, компенсація за 84 календарних дня невикористаної щорічної відпустки 25 948,44 грн.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.08.2023, запис 3, ТзОВ «Стрийтеплиця» зареєстровано як юридичну особу за ідентифікаційним кодом 02777916, місцезнаходження юридичної особи: Львівська область, Стрийський район, с. Станків, вул. Січових Стрільців, буд. 79. Керівник юридичної особи ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, трудовий та страховий стаж ОСОБА_1 за період 01.01.2004 по 31.07.2023 складає 18 років 5 місяців 25 днів. Стаж роботи за період 07.09.1979 по 31.07.2023 складає 43 роки 10 місяців 11 днів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодекс законів про працю України, Закон України «Про відпустки», Закону України «Про оплату праці», ЦПК України.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно до вимог п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38, 39 КЗпП України), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 221 КЗпП України, органи, які розглядають трудові спори : 1) комісіями по трудових спорах; 2) місцевими загальними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і роботодавцем, застосовується незалежно від форми трудового договору. Установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Відповідно до п.3 ч.1 ст 232 КЗпП України, безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами: керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також, суд враховує норми статей 12 та 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 14.07.1982 позивач була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат. В подальшому, у зв`язку із реорганізацією підприємство перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця».

Слід зазначити, що ОСОБА_1 належним чином, у визначеному законом порядку повідомила відповідача ТзОВ «Стрийтеплиця» за місцем знаходження юридичної особи про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням, про що 17.07.2023 та 31.07.2023 подала відповідні заяви.

Суд звертає увагу, що після спливу двох тижнів з дня подачі заяви про звільнення з роботи за власним бажанням з ОСОБА_1 не припинено трудові відносини. Відповідач ТзОВ «Стрийтеплиця» всупереч вимогам закону, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення останньої з роботи та трудову книжку не видав.

Суд вважає, що датою припинення трудових відносин ОСОБА_1 з ТзОВ «Стрийтеплиця» та звільнення її з роботи з посади головного бухгалтера ТзОВ «Стрийтеплиця» є 31.07.2023, оскільки саме вказаного дня спливає термін з дня попередження (17.07.2023) про звільнення.

Відповідач ТзОВ «Стрийтеплиця» будь-яких заперечень на позов ОСОБА_1 та доказів на спростування заявлених позивачкою вимог до суду не подав.

У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання припиненими трудових відносин із ТзОВ «Стрийтеплиця», на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 31.07.2023 та видачу у встановленому порядку заповненої трудової книжки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на момент звільнення, а саме станом на 31.07.2023 відповідачем не здійснено повний розрахунок з позивачкою, відповідно час затримки належних позивачці, як звільненій 31.07.2023 працівниці сум, складає період з червеня 2022 липень 2023, як про це просить позивачка.

Суд вважає доведеним факт наявності заборгованість із виплати заробітної плати (за період червень 2022 липень 2023) 104 524,70 грн., компенсацію за 84 календарні дні невикористаної щорічної відпустки 25 948,44 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» підлягає до задоволення повністю.

На підставі статей 36, 38, 94, 177, 221, 232, 233 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» та керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 82, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» 31 липня 2023, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» видати ОСОБА_1 належну їй трудову книжку із внесеним записом про звільнення її з роботи 31.07.2023 за власним бажанням згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» на користь ОСОБА_1 суму розрахункових коштів, що включає: заборгованість із виплати заробітної плати (за період червень 2022 липень 2023) 104 524,70 грн., компенсацію за 84 календарні дні невикористаної щорічної відпустки 25 948,44 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та сплачений судовий збір в сумі 2 147,20 грн., а всього 132 620 (сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять) грн. 34 коп.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський