Провадження № 2-о/369/379/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах: ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, у якій просила суд встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту від 12.06.2013 року складеного ОСОБА_3 та посвідченому державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. за реєстровим № 1-452.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , дата видачі 06.09.2018 р.), яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якої входить, в тому числі, будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 12.06.2013 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. за реєстровим № 1-452, згідно з яким, все своє майно заповідала своєму онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ним, ОСОБА_2 , спадщина після смерті його баби ОСОБА_3 прийнята в повному обсязі, оскільки він зареєстрований та проживав разом із заповідачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому він звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Наталії Олександрівни із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало його бабі ОСОБА_3 .

За результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 30.06.2023 року йому, приватним нотаріусом Белан Н.О., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим що з поданих документів неможливо встановити тотожність особи, вказаної в заповіті та особи, яка звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом - в паспорті та в свідоцтві про народження прізвище заявника вказане « ОСОБА_2 », а в заповіті зазначено «заповідаю - онуку ОСОБА_2 ».

Заявник вважає, що різниця в написанні його прізвища в заповіті є технічною, викликана лише специфікою транслітерації та сталася внаслідок складення документу «зі слів» ОСОБА_3 без надання копії його свідоцтва про народження та довільного перекладу прізвища з російської, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою.

Станом на сьогодні виправлення помилки є неможливим шляхом складання нового заповіту, оскільки ОСОБА_3 вже померла.

Для нього встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно померлої, але із-за неправильності написання прізвища спадкоємця в правовстановлюючому документі приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Наталія Олександрівна не може видати свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою приватного нотаріуса від 30 червня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суд Київської області від 02 серпня 2023 року було відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак предстаником заявника та заінтересованими особами надано заяви про розгляд справи за відсутності їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , дата видачі 06.09.2018 р.), яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якої входить, в тому числі, будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 12.06.2013 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. за реєстровим № 1-452, згідно з яким, все своє майно заповідала своєму онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ним, ОСОБА_2 , спадщина після смерті його баби ОСОБА_3 прийнята в повному обсязі, оскільки він зареєстрований та проживав разом із заповідачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому він звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Наталії Олександрівни із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало його бабі ОСОБА_3 .

За результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 30.06.2023 року йому, приватним нотаріусом Белан Н.О., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим що з поданих документів неможливо встановити тотожність особи, вказаної в заповіті та особи, яка звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом - в паспорті та в свідоцтві про народження прізвище заявника вказане « ОСОБА_2 », а в заповіті зазначено «заповідаю - онуку ОСОБА_2 ».

Відповідно до п. 4.12. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п.п.5.1 гл.10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Оскільки в заповіті зазначено «заповідаю ОСОБА_2 , а в свідоцтві про народження « ОСОБА_4 », тому згідно з п.1. ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Помилка в заповіті складеним за життя ОСОБА_3 та підписаного останнім стало підставою для відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після її смерті, а тому ОСОБА_2 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 червня 2023 року.

Помилка в заповіті складеному 12 червня 2013 року була допущена зневідомих заявнику причин.

Викладене свідчить про те, що при оформленні заповіту було допущено помилку в ПІБ « ОСОБА_2 », а саме прізвищі « ОСОБА_4 », як це зазначене в заповіті складеному 12 червня 2013 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, тоді як вірним є «Путькалець».

За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку що вимоги заяви обґрунтовані та знайшли своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 10, 76-81, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту від 12.06.2013 року складеного ОСОБА_3 та посвідченому державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. за реєстровим № 1-452.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Тетяна ДУБАС