Справа № 333/6965/23
Провадження № 2/333/3141/23
УХВАЛА

25 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Меркулової М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 27.11.1999 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, жити однією сім`єю, відчувати себе чоловіком та дружиною. Цьому послужили сварки через різні моральні цінності, несумісні погляди на життя, протилежні уявлення про спільний побут. ОСОБА_1 , зазначає, що шлюб наразі є формальним, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення вона не згодна.

Ухвалою суду від 24.08.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 20.10.2023 року, надав суду заяву, в якій просить надати максимальний строк для примирення з позивачем ОСОБА_1 , обґрунтувавши її тим, що він прагне відновити стосунки із дружиною. Просить не розривати шлюб, так як вони мають неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 25.10.2023 року надала заяву про розгляд справи без її участі, На розлучені наполягала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі і на припинення шлюбу, а також, враховуючи, що сторони протягом тривалого часу спільно не проживають, у зв`язку з чим сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, малолітніх (неповнолітніх) дітей на утриманні не мають, враховуючи також, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є його волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання його разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, ст. 56 СК України, дій, які б свідчили про можливість досягнення між ними примирення та збереження шлюбу, в т.ч. під час перебування справи про розірвання шлюбу в провадженні суду, - не вчиняли, порозуміння між ними не досягнуто, враховуючи також, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, зазначивши, що шлюб існує лише формально та за викладених вище обставин, суд вважає, що надання строку на примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства, на підставі чого суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про надання строку на примирення.

Керуючись ст. 111 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.О. Варнавська