ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 638/2179/19

провадження № 22ц/818/1660/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , представниця відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року в складі судді Орос О.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та додаткової допомоги батька сплачувати половину вартості за навчання та проживання на протязі 5 років, за 2018 рік це становить 16 775,00 грн за рік, щорічно, до закінчення нею навчання в Харківському Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, але не більше ніж до досягнення 23 років, термін навчання 2018-2022 роки.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_1 в Харківському Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 15 лютого 2019 року і до закінчення у Харківському Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн; рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, яка мотивована тим, що виконавчий лист за рішенням суду передано до відділу державної виконавчої служби для примусового стягнення та перебуває у відділі по теперішній час.

Зазначив, що ОСОБА_1 з 2022 року навчається на заочній формі навчання. Однак, державний виконавець продовжує нараховувати заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом. При цьому посилається на те, що у виконавчому листі відсутня кінцева дата виконання.

Просив роз`яснити рішення суду в частині періоду сплати аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про роз`яснення заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року задоволено, роз`яснено заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання по справі № 638/2179/19, зазначивши, що кінцевою датою стягнення аліментів є досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким надати роз`яснення рішення суду в частині періоду сплати аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання в межах пред`явлених позовних вимог та розглянути судом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні судового рішення порушив норми процесуального права, не звернув увагу на те, що в описовій частині рішення суду зазначається період навчання 2017-2022 роки та відповідно до позову надано контракт саме на цей період навчання. Тобто, предметом розгляду справи був період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою учбового закладу та контрактом. Саме ці позовні вимоги були розглянуті судом та задоволені. Зазначив, що ОСОБА_1 окремо до суду з питання стягнення аліментів з часу навчання з 10 жовтня 2022 року не зверталась. Період навчання з 10 жовтня 2022 року не був предметом розгляду справи. Доказів на підтвердження навчання з 10 жовтня 2022 року суду не подавались. Вважав, що оскаржуваною ухвалою фактично змінено рішення суду, розширено вимоги позивачки та вирішено питання, які не були предметом розгляду, а саме періоду часу з 01 липня 2022 року по 15 січня 2024 року.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надійшло.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення є незрозумілим, а тому потребує роз`яснення. З огляду на те, що аліменти були стягнуті на період навчання ОСОБА_1 , тому кінцевою датою стягнення аліментів є досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та додаткової допомоги батька сплачувати половину вартості за навчання та проживання на протязі 5 років, за 2018 рік це становить 16 775,00 грн за рік, щорічно, до закінчення нею навчання в Харківському Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, але не більше ніж до досягнення 23 років, термін навчання 2018-2022 роки.

Із довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 356 від 18 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 дійсно є студенткою першого курсу першої групи денного Міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_1 в Харківському Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 15 лютого 2019 року і до закінчення у Харківському Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн; рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Разом з заявою про роз`яснення рішення суду ОСОБА_2 надав лист Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 125-01-646 від 24 травня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зарахована на перший курс другого (магістерського) рівня вищої освіти факультету юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого наказом ректора № 571-С від 07 жовтня 2022 року. Станом на 24 травня 2023 року ОСОБА_1 є студенткою другого курсу другого (магістерського) рівня вищої освіти факультету юстиції (заочна, контрактна форма). Нормативний термін навчання за освітнім ступенем магістра становить 1 рік 5 місяців: з 10 жовтня 2023 року по 01 березня 2024 року.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини першої, другої статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

За змістом положень зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів його тлумачення, що призводить до утруднення чи неможливості його виконання.

Із роз`яснень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснюючи судове рішення, суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до суті рішення та не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових відомостей, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання, суд відмовляє у роз`ясненні рішення (ухвали Великої Палати Верховного Суду від 9 липня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 14 травня 2019 року у справі № 904/2529/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 372/51/16-ц).

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання судового рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Із змісту позовної заяви та судового рішення від 10 червня 2019 року вбачається, що позов та судове рішення стосувалися періоду 2018 2022 років. Мова ані в позові, ані в судовому рішенні не йшла про період навчання з 10 жовтня 2022 року. Навіть якщо позивачка на теперішній час і продовжує навчання (заочне) у вищому учбовому закладі, зазначений період не був предметом розгляду. Доказів на підтвердження навчання з 10 жовтня 2022 року суду не подавались.

Дійсно, навчання повнолітньої дитини у вищому навчальному закладі на заочному відділенні не припиняє обов`язок батьків її утримувати, такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-12782св18) в результаті перегляду справи №644/3610/16-ц. Проте, якщо про це заявлено позивачкою в позові, надано відповідні докази та це питання розглядалося судом першої інстанції.

Роз`яснюючи судове рішення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви, змінив рішення суду, розширив вимоги позивачки та вирішив питання, які не були предметом розгляду, а саме періоду часу з жовтня 2022 року по 15 січня 2024 року.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення (стаття 379 ЦПК України).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не вирішує по суті питання про роз`яснення судового рішення суду першої інстанції або про відмову у роз`ясненні судового рішення, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку з чим підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.379, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.