ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 - адвоката Шпуганича Василя Петровича,

на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року АТ КБ Приватбанк звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі №202/30283/13-ц про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , виданого 18 серпня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, для примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року, де боржниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був своєчасно пред`явлений до виконання, та знаходився на виконанні в Мукачівському відділі державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), а 27 вересня 2021 року повернутий стягувачу, що підтверджується відповіддю державної виконавчої служби від 13 лютого 2023 року за №235-38/4746, однак оригінал виконавчого документу в ході пересилки був втрачений, що є підставою для видачі його дублікату.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року заяву АТ КБ Приватбанк задоволено.

Вирішено видати Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк дублікат виконавчого листа № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ Приватбанк (а.с.14,15 том 2 ).

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шпуганич В.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа у справі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Судом першої інстанції не враховано скасування Верховним Судом 30 січня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року, яке стало підставою для видачі 18 серпня 2016 року виконавчого документу у справі, та за повторним розглядом цієї справи постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року скасовано в частині вимог до ОСОБА_2 та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вимог до ОСОБА_2 з інших підстав, з чого заявник вважає, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року відсутнє.

Разом з цим судом першої інстанції не з`ясовувалось питання про межі строку пред`явлення виконавчого листа у справі, враховуючи, що такої вимоги заявник разом із вимогами про видачу дублікату виконавчого листа не заявляв, що знаходиться у безпосередньому зв`язку із заявленою вимогою про видачу дублікату виконавчого листа, однак, попри зазначене, судом виданий у 2023 році дублікат виконавчого листа на підставі ухвали суду від 14 квітня 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, який АТ КБ Приватбанк пред`явлений до примусового виконання, за яким відкрито виконавче провадження №72245613.

26 вересня 2023 року АТ КБ Приватбанк, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та правомірною, а судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, в силу ст. 124 Конституції України та ст. 526 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності ОСОБА_1 , без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 судової повістки про призначення справи до розгляду на 14.00 годину 14 квітня 2023 року, що не відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який належним не був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по справі по суті вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року, у цивільній справі № 2/0417/6300/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 005 Є/V-M від 27 лютого 2008 року у сумі 815986,22 грн.; стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 10000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3219,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року скасовано.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішенням, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №005 Є/V-M від 27 лютого 2008 року, станом на 03 серпня 2012 року, в сумі 98388,02 доларів США, що за офіційним курсом 7,99 грн. за 1 долар США становить 786120,27 грн.; стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі по 3379,95 грн., з кожного; провадження в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» закрито. В решті позовних вимог відмовлено.

18 серпня 2016 року представником стягувача був отриманий виконавчий лист.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року у частині вирішення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення із нього судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та у скасованій частині ухвалено нове. В задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з інших правових підстав.

Листом № 235-38/4746 від 13 лютого 2023 року Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби перебував виконавчий лист № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року, виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 789500,22 грн.

27 вересня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07 жовтня 2021 року було відправлено рекомендованим листом на адресу стягувача оригінал виконавчого документа та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак, оригінал виконавчого листа був втрачений при пересилці та не отриманий АТ КБ "Приватбанк"

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення заяви.

При цьому, доводи апеляційної скарги про пропуск АТ КБ Приватбанк строку для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а, в силу п.п.17.4 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, дублікат можна видати лише у разі звернення стягувача до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки стягувач АТ КБ Приватбанк трирічний строк, встановлений ст. 12 Закону України Про виконавче провадження для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не пропустив, враховуючи переривання такого строку наявністю постанови державного виконавця від 27 вересня 2021 року про повернення виконавчого листа стягувачу, докази про пропуск такого процесуального строку при пред`явленні виконавчого листа, виданого судом 18 серпня 2016 року вперше, до примусового виконання, матеріали справи не містять.

Повернення виконавчого документа стягувачу з вищенаведених підстав, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом трьох років, що стягувач зробив у 2023 році, тобто в межах трирічного строку з дня повернення стягувачу виконавчого документу.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо неможливості видачі дублікату виконавчого листа у справі на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року, як неіснуючого, оскільки Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року скасовано лише у частині вирішення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення із нього судових витрат та справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент видачі виконавчого листа 18 серпня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, на підтвердження того, що оригінал виконавчого документу дійсно був втрачений.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого документу є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого документу.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на ідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що, окрім листа №235-38/4746 від 13 лютого 2023 року Мукачівського ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області, заявником також надані докази фактичного надіслання через АТ Укрпошта цього листа державним виконавцем на адресу стягувача, що узгоджується з поштовим чеком, датованим 07 жовтня 2021 року, наданого у копії, який, до того ж, було долучено до відповіді Мукачівського ВДВС, як про це зазначено в додатках до листа (а.с.5), що свідчить про фактичне надіслання державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачу разом із оригіналом виконавчого листа від 18 серпня 2016 року, який АТ КБ "Приватбанк" не отриманий та оригінал виконавчого листа втрачений при пересилці, а зворотнього апелянтом не доведено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12 провадження № 61-13084св21 зазначив наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Колегія суддів вважає, що заявник, своєчасно отримавши виконавчий лист у 2016 році та довівши належними і допустимими доказами переривання у 2021 році строків пред`явлення виконавчого документу до його примусового виконання, які встановлені ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у межах встановлених строків для виконання, надавши докази його фактичної втрати, з чого слід дійти висновку про наявність правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги та зводяться до переоцінки доказів та колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, поза як, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви та видачі Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк дублікату виконавчого листа № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шпуганича Василя Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року скасувати та прийняти нову про задоволення заяви.

Видати Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк дублікат виконавчого листа № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: М.О.Макаров

Ж.І.Максюта