У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання заповіту, свідоцтва про право власності на спадщину та договору купівлі-продажу недійсними, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали вказаної позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.10.2023р. позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам статті 175 та 177 ЦПК України, та встановлено позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

В порядку усунення недоліків позивачу запропоновано надати до суду: позовну заяву у новій редакції у відповідній кількості учасників справи, а також для суду, в якій вказати ціну позову, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти позивача, або вказати про їх відсутність; докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна (висновок (звіт) про оцінку); копію спірного договору купівлі-продажу квартири, або вмотивоване клопотання про його витребування.

Копію ухвали суду було направлено на електронну адресу представника позивача та доставлено до електронної скиньки одержувача 09.10.2023р., яка зазначена в позовній заяві, про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка.

Також, вказану ухвалу суду було доставлено 09.10.2023р. до електронного кабінету представника позивача, про що в матеріалах справи наявна довідка.

Суд вважає, що направлення вказаної ухвали суду на електронну адресу та електронного кабінету представника позивача, є належним повідомленням, що узгоджується з ч.5 ст.14, ч.5 ст.272 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 зазначив, що якщо учасник надав суду електронну адресу(хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Cтаном на 26.10.2023р. недоліки позовної заяви не усунуто та із заявою про поновлення (продовження) строку на усунення недоліків позовної заяви представник позивача до суду не звертався.

Суд, враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких ЄСПЛ вкотре було підкреслено, що право на суд не є абсолютним та вказано, що "якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити перетворити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним".

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву у разі якщо позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви.

Відтак, оскільки недоліки позовної заяви не усунуто, приходжу до переконання, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Крім того, 06.10.2023р. у даній справі було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

У відповідності до п.2 ч.13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі повернення позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, що застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023р.

Керуючись ст.ст. 158, 185, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання заповіту, свідоцтва про право власності на спадщину та договору купівлі-продажу недійсними, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до позову документами.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023р., якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА