Провадження № 2/161/3416/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача комунальних послуг

В С Т А Н О В И В:

04.08.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої остання зазначила, що вона, як власник квартири АДРЕСА_1 та споживач послуг з теплопостачання, які надаються ДКП «Луцьктепло», 24.05.2023 року у відповідь на свою заяву отримала від відповідача пакет документів, переважна більшість яких складена російською мовою. Однак, надання інформації іноземною мовою, тим паче мовою збройного агресора, є порушенням грубим порушенням чинних законодавчих норм, а також сприяє русифікації громадян України. Використання російської мови в документообігу є неприпустимим та безпосередньо порушує її права та законні інтереси як споживача. Просить врахувати, що на даний час на території України рф розв`язала війну та однією з інструментів геополітичної експансії агресор використовує мовне питання. Такі дії посадових осіб ДКП «Луцьктепло» змушують її володіти та використовувати мову окупантів, що спричиняє їй не аби яку моральну шкоду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 1000000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені у її позові, суду пояснила, що завдана їй моральна шкода полягає у постійному стресі, який вона відчуває через війну в державі та одночасне використання державним підприємством мови агресора. Популяризація російської мови ДКП «Луцьктепло», для неї, як свідомого українця, призводить до моральних страждань та душевних хвилювань, що, у свою чергу, призводить до загального погіршення її здоров`я. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що дійсно, будинок в якому проживає позивачка був обладнаний обліковим засобом, на якому нанесені позначки російською мовою. Інформація, що надавалася позивачці ДКП «Луцьктепло», дійсно була сформована автоматизовано російською мовою. Проте будь-які докази завдання позивачці ОСОБА_1 моральної шкоди саме діями відповідача у справі відсутні. Представник відповідача також визнав ту обставину, що з приводу використання ДКП «Луцьктепло» в своїй роботі російської мови, відповідачем було отримано звернення від Уповноваженого із захисту державної мови про усунення вказаних порушень. З метою усунення вказаного порушення відповідачем на лічильнику було прибрано маркування російською мовою. Однак, змінити програмне забезпечення, яке формується російською мовою, відповідач не має технічної можливості. Просив суд у задоволенні позов відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 577-1 від 24.09.2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua.

Позивачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло» за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії.

Частиною 1 ст. 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

24.05.2023 року ОСОБА_1 , як споживачем, було отримано від ДКП «Луцьктепло», як надавачем послуг, витребувану нею відповідною заявою документацію. Серед отриманих документів, їх частина містила документи, які повністю або частково сформовані на російській мові.

Вищевказані обставини були визнані представником відповідача в судовому засіданні.

Статтею 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Згідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачає що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Протокол № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

Рішенням Конституційного Суду України від 14.12.1999 року № 10-рп (справа про застосування української мови) надано тлумачення положенню ч. 1 ст. 10 Конституції України, відповідно до якого українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

За своєю організаційно-правовою формою відповідач є державним комунальним підприємством, а тому беззаперечним є те, що єдиною та виключною формою ділового спілкування зі споживачами для ДКП «Луцьктепло» є українська мова.

Щодо наявності в діях відповідача перед позивачем порушень норм ЗУ «Про захист прав споживачів» свідчить й лист Уповноваженого із захисту державної мови № 3758/05-Вих. від 11.07.2023 року, з якого слідує наступне.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» інтернет-представництва (в тому числі вебсайти, вебсторінки в соціальних мережах) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної і комунальної форм власності, медіа, зареєстрованих в Україні, а також суб`єктів господарювання, що реалізують товари і послуги в Україні та зареєстровані в Україні, виконуються державною мовою. Поряд з версією інтернет-представництв (у тому числі вебсайтів, вебсторінок у соціальних мережах), виконаних державною мовою, можуть існувати версії іншими мовами. Версія інтернет-представництва державною мовою повинна мати не менше за обсягом та змістом інформації, ніж іншомовні версії, та завантажуватись за замовчуванням для користувачів в Україні.

Згідно ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи-підприємці, інші суб`єкти господарювання, що обслуговують споживачів (крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті), здійснюють обслуговування та надають інформацію про товари (послуги), у тому числі через інтернет-магазини та інтернет-каталоги, державною мовою. Інформація державною мовою може дублюватися іншими мовами.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.07.2021 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (далі Рішення) наголосив на тому, що громадянин України не має обов`язку володіти іншою мовою, ніж державна, тому надання йому поза його волею інформації іншою мовою, ніж державна, є порушенням його прав, що є несумісним із Конституцією України.

Крім того, Рішенням визначено, що у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації й використанням нею «мовного питання» як одного з інструментів своєї геополітичної експансії, загроза українській мові рівносильна загрозі національній безпеці України, існуванню української нації та її держави, і без повноцінного функціонування української мови в усіх ділянках публічного життя суспільства на всій території України українській нації загрожує втрата статусу й ролі титульної й державотворчої нації, що є рівнозначним загрозі зникнення Української держави з політичної карти світу. Українська мова як єдина державна має юридичний статус обов`язкового засобу спілкування в публічних сферах усередині країни.

У Рішенні також зазначено, що влада російської федерації використовує російську мову як один із інструментів геополітичної експансії, унаслідок чого створено загрозу загострення міжетнічних стосунків. Мовне питання від початку постання України як незалежної держави є одним із головних у веденні російською федерацією гібридної війни проти України. Трагічні наслідки таких дій з боку російської федерації для нашої держави виявилися в збройній агресії проти України, коли російська федерація здійснила окупацію частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також в Донецькій та Луганській областях з утратою Україною на цій частині території свого суверенітету.

З огляду на це громадяни України зобов`язані володіти винятково державною мовою та не зобов`язані володіти іншими мовами.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення прав громадян України на отримання інформації та послуг державною мовою, Уповноважений із захисту державної мови офіційно звернувся на адресу ДКП «Луцьктепло» щодо необхідності оперативного вжиття всіх заходів стосовно усунення ознак порушень вимог Закону та приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства про державну мову.

Проте, отримавши від Уповноваженого із захисту державної мови лист № 3758/05-Вих. від 11.07.2023 року про усунення порушень, які стосуються функціонування української мови, ДКП «Луцьктепло» не усунуло існуючі порушення - до теперішнього часу не надано позивачці ОСОБА_1 інформацію (витребувані документи) українською мовою.

Вищенаведене беззаперечно свідчить про порушення ДКП «Луцьктепло» прав та законних інтересів позивачки ОСОБА_1 , як споживача послуг, які надаються останній відповідачем, чим позивачці завдано моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до усталеної судової практики під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ДКП «Луцьктепло» у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні моральних стражданнях у зв`язку з цим є причинно-слідчий зв`язок.

Так, суд бере до уваги ту обставину, що відповідачем при наданні позивачці відомостей по її особовому рахунку було використано саме російську мову, тобто мову держави, яка здійснює збройну агресію по відношенні до України та фактично здійснює заходи для знищення Української державності в цілому.

Завдана позивачці моральна шкода полягає у виникненні у неї, як у споживача, побутових незручностей, отриманні моральних страждань, які остання відчуває використання державним підприємством мови агресора; а відтак необхідністю прикладення психологічних, часових затрат для відновлення свого порушеного права.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у заявленому нею розмірі не доведені.

Враховуючи характер та тривалість моральних душевних страждань позивачки, незручностей у зв`язку з цим, неправомірності і тривалості невиконання відповідачем законних вимог споживача, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 3000 грн.

На переконання суду, зазначена сума відшкодування буде відповідати принципам розумності й справедливості, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ДКП «Луцьктепло» про захист прав споживача комунальних послуг.

Крім того, із ДКП «Луцьктепло» на користь держави, в силу приписів ч. 6 ст. 141 ЦПК України та пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з комунального підприємства «Луцьктепло» на користь держави судовий збір в сумі 1073 (тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М