Ухвала

27 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 471/610/22

провадження № 61-13538ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенка Костянтина Вікторовича, стягувач - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано розрахунки заборгованості по аліментам, здійснені головним державним виконавцем Тарасенко К. В. без дати та без номеру, а саме: станом на 01 червня 2022 року на суму заборгованості 15 080,74 грн, станом на 01 серпня 2022 року на суму заборгованості 34 388,66 грн, станом на 01 вересня 2022 року на суму заборгованості 28 066,83 грн, станом на 01 жовтня 2022 року на суму заборгованості 17 963,83 грн, станом на 01 листопада 2022 року на суму заборгованості 15 360,83 грн. Зобов`язано державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести перерахунок заборгованості на підставі наданих відомостей та квитанцій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, перевіривши при цьому належним чином доходи боржника. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено. Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії головного державного виконавця Тарасенка К. В. щодо донарахування розміру заборгованості по аліментах; розрахунку розміру аліментів за період з 01 січня 2022 року до 01 листопада 2022 року; скасування розрахунків заборгованості по аліментам, за період з 01 червня 2022 року до 01 листопада 2022 року та визнання відсутності заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 грудня 2015 року до 31 грудня 2021 року, відмовлено.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, вперше звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2023 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано надати суду відповідні докази або навести інші підстави з відповідними доказами та сплатити судовий збір.

Зі змісту ухвали Верховного Суду від 29 травня 2023 року, якою визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу скаржнику, вбачається, що копію ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 отримав особисто 03 травня 2023 року, однак у встановлені судом строки та станом на 29 травня 2023 року недоліки не усунув.

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що у судовому засіданні він участі не брав, а копію оскарженої постанови Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року він отримав 04 березня 2023 року. Таким чином останній день подання касаційної скарги ? 03 квітня 2023 року. Вперше він звернувся з касаційною скаргою 27 березня 2023 року, тобто в межах тридцятиденного строку з дня вручення постанови апеляційного суду. Копію ухвали Верховного Суду від 29 травня 2023 року про повернення його касаційної скарги він отримав 04 вересня 2023 року. Посилаючись на наведені обставини просив поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк, зокрема, для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначити обставини, що унеможливили вчасне усунення недоліків касаційної скарги, поданої вперше (27 березня 2023 року), надавши належні та допустимі докази на підтвердження зазначених заявником обставин.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строків, у якій зазначає, що вперше він звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 27 березня 2023 року в межах тридцятиденного строку з дня вручення йому постанови апеляційного суду, яку він отримав 04 березня 2023 року, тому останнім днем подання касаційної скарги є 03 квітня 2023 року. Копію ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2023 року він отримав 03 травня 2023 року, однак з 05 до 14 травня 2023 року він перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ стадії 2 ступеня ризик ІІІ - гіпертонічний криз; з 17 до 31 травня 2023 року з діагнозом дегенеративно-дистрофічного пошкодження хребта поперекового відділу, стадія загострення; з 05 до 10 вересня 2023 року з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ стадії 2 ступеня ризик ІІІ - гіпертонічний криз, а тому він не мав змоги вчасно усунути недоліки касаційної скарги поданої вперше.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За правилом статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)».

Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 зробиввисновок, що:

«невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Колегія суддів не вбачає перешкод для поширення такої правозастосовчої практики Верховного Суду й у випадку про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки норми процесуального закону, якими це питання регламентовано на стадії апеляційного чи касаційного оскарження судових рішень є близькими за змістом і однаково врегульовують це питання.

Строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами».

Скаржником в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження не наведено підстав для поновлення цього строку, які б дійсно вказували на істотні перешкоди чи труднощі своєчасного усунення недоліків ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2023 року, яку він отримав 03 травня 2023 року. При цьому ухвала Верховного Суду від 29 травня 2023 року про повернення касаційної скарги оприлюднена в єдиному державному реєстрі судових рішень 30 травня 2023 року. Заявник не вказує чому він впродовж тривалого часу не вживав заходів щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження аж до 16 серпня 2023 року, коли від звернувся до Верховного Суду з заявою про стан розгляду його касаційної скарги, недоліки якої він в установлений судом строк не усунув.

За таких обставин скаржником не продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження, не вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги, не доведено, що повернення попередньо поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від заявника, поважні причини пропуску відповідного строку не підтверджено належними і допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З огляду на те, що ОСОБА_1 не навів поважних підстав поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 471/610/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов