Справа № 182/4821/23
Провадження № 4-с/0182/17/2023
У Х В А Л А

Іменем України

12.10.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження - Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на дії та бездіяльність органу примусового виконання рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження - Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на дії та бездіяльність органу примусового виконання рішень.

В обґрунтування вимог представник скаржника послався на те, що в провадженні Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 58410590 з виконання виконавчого листа № 2/182/4376/18, виданого 20 грудня 2018 року суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевою О.В. про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором № б/н від 19.01.2007 року в розмірі 14 024 грн. 25 коп. та судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та, з метою вступу до спадщини за законом, ОСОБА_2 звернулась до органів нотаріату. 03 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О. заведена спадкова справа № 161/2022 щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 15 вересня 2023 року спадкоємиця ОСОБА_2 звернулась з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 ; Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки FORD, комерційний опис FOCUS, ідентифікаційний опис НОМЕР_1 , 2000 року випуску, особливі відмітки - загальний легковий універсал екологічний стандарт євро-3 , колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади в AT "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО". Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, виходячи з наступного. Так, при підготовці документів, нотаріус отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, де було виявлено арешти на майно боржника ОСОБА_3 , відповідно до ст.68 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.16, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - «4.16. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна 4.18. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту». З метою зняття арештів, ОСОБА_2 звернулась до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (звернення вх.№ 23642 від 28.08.2023 року), яке листом № 106368 від 06.09.2023 року повідомило, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 58410590 з виконання виконавчого листа № 2/182/4376/18, виданого 20 грудня 2018року суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевою О.В. про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором № б/н від 19.01.2007 року в розмірі 14 024 грн. 25 коп. та судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп. 19.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (вихідний № 55717) та направлено сторонам виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», відновлення виконавчого провадження передбачено у випадку, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку. Отже, виконавче провадження завершено, підстав для відновлення виконавчого провадження у відділу не має. При цьому, скаржницею також надавався лист АТ КБ "ПриватБанк", з якого вбачається, що претензій банківська установа до ОСОБА_3 не має, у зв`язку з погашенням заборгованості, по якій було відкрито ВП № 58410590. Крім того, відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також, враховуючи той факт, що арешт з майна так і не був знятий, представник скаржниці Ревунков В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , змушений звернутись до суду та просить визнати неправомірною бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою, про арешт майна боржника, серія та номер: 58410590, виданою 31.07.2019, видавник: державний виконавець Компанієць Є.В.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року дану скаргу було прийнято до розгляду та призначено до розгляду на 12 жовтня 2023 року (а.с.26).

В судове засідання, призначене на 12 жовтня 2023 року, представник Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не прибув, при цьому, 12 жовтня 2023 року на адресу суду від нього надійшли заперечення, згідно яких зазначає, що в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем, у відповідності до п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», було винесено постанову про повернення виконавчого документу, копію якої було направлено сторонам. При цьому, у разі повернення виконавчого документу, на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», підстави для зняття арешту відсутні. Проте, оскільки виконавче провадження у відділі не перебуває, здійснення відповідних дій повинно відбуватись лише у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу буде визнана судом незаконною або скасованою. Тому, вважає, що державним виконавцем були вчинені всі відповідні дії, які відповідають ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.28-29).

Представник скаржника ОСОБА_1 на задоволенні скарги наполягав та просив його вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що в провадженні Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 58410590 з виконання виконавчого листа № 2/182/4376/18, виданого 20 грудня 2018 року суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевою О.В.. про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором № б/н від 19.01.2007 року в розмірі 14 024 грн. 25 коп. та судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить актовий запис № 1947, складений 17 травня 2022 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.12). При цьому, ОСОБА_2 , з метою вступу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , з заявою звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. та була заведена спадкова справа № 161/2022 до майна ОСОБА_3 . Проте, у видачі Свідоцтва про право власності за законом на квартиру АДРЕСА_2 ; Свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль, марки FORD, комерційний опис FOCUS, ідентифікаційний опис НОМЕР_1 , 2000 року випуску, особи відмітки - загальний легковий універсал екологічний стандарт євро-3 , колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади в AT "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", нотаріусом було відмовлено з тієї причини, що, згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, було виявлено арешти на майно боржника ОСОБА_3 , відповідно до ст.68 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.16, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - «4.16. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна 4.18. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту» (а.с.11). При цьому, як вбачається з матеріалів справи та листа ПАТ КБ «Приватбанк», який є стягувачем, державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) повідомлено, що питання стосовно виконавчого провадження № 58410590 з виконання виконавчого листа № 2/182/4376/18, виданого 20 грудня 2018 року суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевою О.В., про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором № б/н від 19.01.2007 року в розмірі 14 024 грн. 25 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., вирішено добровільно і борг у боржника відсутній (а.с.7). Проте, всупереч вимог закону, державним виконавцем дій щодо скасування вжитих заборон та арешту, вчинено не було. Крім повернення виконавчого документу стягувачу, інші питання, в рамках ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даною заявою було не внесення вищевказаним державним виконавцем відповідних постанов про зняття заборони, що дає суду підстави для зазначення наступного.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», який діяв до 05.10.2016 року, у випадку, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у ст.40 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження», відповідно до яких, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, в редакції Наказу Міністерства юстиції № 4632/5 від 20.10.2022 року, передбачено, що постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

- судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

- при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

- після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

- після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

- арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

У разі припинення органу державної виконавчої служби, на виконанні у якому перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова(и), передбачена(і) цим пунктом, виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби, який є правонаступником органу державної виконавчої служби, що припинився.

До заяви про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення боржником додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. У разі наявності обставин для одночасного винесення постанов, передбачених цим пунктом, та постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, боржником може бути подано одну заяву та додано до неї документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідних постанов.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі, за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься відповідна постанова.

У разі, якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку, коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Системний аналіз змісту п.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень свідчить, що інструкцією передбачена можливість державного виконавця вчинити дії, направлені на скасування заходів забезпечення виконавчого провадження у випадках, коли воно було закінчено на підставі ч.1 ст.39 Закону № 1404 чи ч.1 ст.37 Закону № 606. При цьому, обов`язок вчинення відповідних дій державним виконавцем виникає з моменту звернення боржника з відповідною заявою.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

По обставинам справи судом встановлено, що предметом оскарження є дії органу державної виконавчої служби, який на звернення (заяву) стягувача щодо відсутності боргового зобов?язання боржником перед банком, дії для вчинення заборон, передбачених п.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, не вчинив, та будь-які листи чи повідомлення з даного приводу не направив сторонам. При цьому, відповідно до ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанови Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 2-356/12, від 03.11.2021 року у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15).

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що підставою наявності зареєстрованих обтяжень на майно ОСОБА_3 є арешт, накладений в рамках виконавчого провадження, яке вже завершене, на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, дії щодо скасування заборон державним виконавцем всупереч вимог закону вчинені не були. В цьому контексті суд звертає увагу на те, що за змістом положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не надано суду будь-яких доказів на підтвердження необхідності збереження обтяження майна, накладеного в рамках виконавчого провадження № 58410590, а, відтак, збереження такого обтяження, вочевидь, є неправомірним.

До того ж, судом встановлено, що накладення арешту обумовлювалось необхідністю забезпечення виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості, яка, натепер, відсутня, що підтверджується відповідними довідками банку.

За таких обставин, враховуючи відсутність грошових зобов`язань боржника перед стягувачем за рішенням суду, відсутність матеріалів виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З огляду на зазначене, орган державної виконавчої служби зобов`язаний був вжити належних заходів та зняти обтяження з майна заявника, на підставі заяви ОСОБА_2 , проте, цього не зробив, внаслідок чого допустив порушення прав заявника. Таким чином, заявлені представником скаржника ОСОБА_1 вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 18, 77, 80, 141, 259, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження - Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на дії та бездіяльність органу примусового виконання рішень - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 58410590, виданою 31.07.2019 року, видавник: державний виконавець Компанієць Є.В.

Зобов`язати Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 58410590, виданою 31.07.2019 року, видавник: державний виконавець Компанієць Є.В.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал