Справа № 212/5988/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Ведяшкіної Ю.В.
секретар судового засідання Івашко А.А.
у цивільній справі № 212/5988/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, про захист прав споживачів.
В судовому засіданні брали участь:
представник позивача адвокат Мельниченко А.Ю.
11 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 , власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , вартість неякісного товару в сумі 2900 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 12 травня 2023 року вона придбала у відповідача товар: кросівки шкіряні, АРТ 2096, розмір 38, за який сплатила 2900 грн., але після початку використання (носіння), виявила дефект вони почали видавати звук скрипіння. Внаслідок чого, 25 травня 2023 року, звернулася до відповідача з вимогою усунути виявлений дефект. Відповідачем було проведено гарантійний ремонт кросівок, але ремонт був проведений неякісно, первинний вигляд взуття було зіпсовано, з`явилась деформація устілок та задньої частини, було проведено заміну устілок, які були іншого кольору, внаслідок чого вона відмовилась забирати такий неякісний товар, а відповідач відмовилась повертати сплачену вартість товару. Після вказаних подій вона зверталася до відповідача з письмовою претензією, вимушена була приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення зазначеної проблеми, неодноразово зверталася до відповідача особисто, зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, що не призвело до розв`язання спору, вона постійно нервувала з цього приводу, відчувала головний біль, підвищення тиску, нервове напруження, у зв`язку з чим зверталася до лікаря, тобто неведені неправомірні дії відповідача завдали їй матеріальну та моральну шкоду.
15 серпня 2023 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з наведених підстав та просила його задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Мельниченко А.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити.
В судове засідання відповідач ФОП ОСОБА_3 не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не подала.
В судове засідання представник третьої особи: Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу у її відсутність.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, враховуючи встановлені по справі обставини щодо неявки відповідача та згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 12.05.2023 року придбала у ФОП ОСОБА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , товар: кросівки шкіряні, АРТ 2096, розмір 38, за які сплатила 2900 грн, що підтверджується товарним чеком від 12.05.2023 року (а.с.6).
25.05.2023 року, як зазначено позивачем у позові та не спростовано відповідачем, позивач звернулася до відповідача з вимого про усунення виявленого дефекту, а саме: кросівки почали видавати звук скрипіння, та відповідачем було проведено гарантійний ремонт, який було проведено неякісно, первинний вигляд взуття було зіпсовано, з`явилася деформація устілок та задньої частини, нові устілки, які були вклеєні в кросівки, мали інший колір, тому позивач відмовилась забирати кросівки, а відповідач відмовилась повертати сплачену позивачем вартість товару.
31.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою претензією, в якій зазначила дату придбання товару, факт виявлення дефекту скрипіння , передачі на гарантійний ремонт та його неякісне проведення, та просила надати копії документів, що засвідчують якість і походження виробу; надала свою згоду на проведення незалежної експертизи у її присутності, та просила повернути кошти за зіпсоване взуття або обміняти на аналогічне (а.с.7).
03.06.2023 року ФОП ОСОБА_2 надала письмову відповідь на претензію, в якій підтвердила факт придбання позивачкою зазначеного товару 12.05.2023 року, та зазначила про те, що позивач 25.05.2023 року звернулася зі скаргою на те, що лівий кросівок скрипить, у зв`язку з чим було проведено гарантійний ремонт, який вважає якісним, дефект скрипіння усунуто (виступ клею з внутрішньої сторони не являється дефектом), та вказала, що первинний вид взуття був зіпсований від експлуатації, а не після ремонту, бо зовнішній вид обох кросівок однаковий (а.с.8).
09.06.2023 року та 17.07.2023 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області були надані позивачці відповіді на звернення з приводу спору з відповідачем, в яких надано роз`яснення з приводу її прав, як споживача, в тому числі, щодо звернення з письмовою претензією, повідомлено про відсутність правових підстав для проведення заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_2 , та роз`яснено право на звернення до суду для вирішення вказаного спору (а.с.9-15).
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 2, 5, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладання, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:
1) пропорційного зменшення ціни;
2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;
3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких підстав, враховуючи, що позивачем доведено факт придбання у відповідача зазначеного товару та факт передання його відповідачу на гарантійний ремонт, який відповідачем був проведений, що підтверджується листом відповідача від 03.06.2023 року (а.с.8). Разом з тим, позивач стверджує, що гарантійний ремонт було проведено неякісно, внаслідок чого первинний вигляд взуття було зіпсовано, що відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 повернення вартості неякісного товару підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне:
за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначила, що внаслідок продажу їй відповідачем неякісного товару та проведення неякісного гарантійного ремонту, вона була вимушена звертатися до відповідача з письмовою претензією, вимушена була приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення зазначеного спору в позасудовому порядку, неодноразово зверталася до відповідача особисто, зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, що не призвело до розв`язання спору, вона постійно нервувала з цього приводу, відчувала головний біль, підвищення тиску, нервове напруження, у зв`язку з чим зверталася до лікаря.
Враховуючи, що відповідачем у відповідності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не спростовано належними та допустимими доказами наведене твердження позивача, які обґрунтовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем також не висловлювались заперечення щодо розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.
За таких підстав позов підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору, якою було заявлено дві позовні вимоги, з відповідача ФОП ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, про захист прав споживачів задовільнити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , вартість неякісного товару в сумі 2900 грн.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073, 60 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 27.10.2023 року.
Суддя: Ю. В. Ведяшкіна