Справа №638/2565/22
Провадження № 2/638/1577/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача Харківської міської ради Кукуєвої Вікторії Іванівни про поновлення строку на подання відзиву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

03 березня 2023 року представником відповідача подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд поновити пропущений строк на подачу відзиву на позовну заяву, прийняти відзив, розглянути його та відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування поновлення пропущеного строку на подачу відзиву та прийняття відзиву представником відповідача зазначено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2022 про відкриття провадження у цій справі судом встановлено п?ятнадцятиденний строк для подання відповідачем відзиву з дня вручення копії цієї ухвали. Копія вказаної ухвали направлялась поштову на адресу Харківської міської ради, однак, не була вручена, у зв`язку зі збройною агресією та воєнним наступ Російської Федерації на територію України, що розпочався 24 лютого 2022 року. Доступ до ознайомлення з матеріалами справи представник Харківської міської ради отримав лише у лютому 2023 року (10.02.2023).

Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 введено в У країні воєнний стан з 24.02.2022 року. Верховна Рада ухвалила закон про затвердження указу Президента щодо продовження строку дії воєнного стану на 90 діб - до 20 травня 2023 року (закон № 68419 від 06.02.2023).

2 березня 2022 року, російські військові вчинили обстріл будівлі Харківської міської ради, внаслідок чого виникла руйнація будівель розташованих поблизу будівлі та безпосередньо повна або часткова руйнація конструкцій у службових приміщеннях Харківської міської ради розташованих за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 7. На даний час відсутній доступ до приміщень міської ради та невизначено стану будівлі щодо її придатності та безпечного для життя перебування в ній співробітників міської ради.

У зв`язку з тим, що останнім часом збільшилась кількість ракетних обстрілів ворога по об`єктам енергетичної інфраструктури, на території міста Харкова та Харківської області відбуваються часті аварійні та планові відключення електроенергії. Через знеструмлення виникають перебої в роботі інтернету, телефонного, в тому числі, мобільного зв?язку. Цей факт суттєво уповільнює роботу виконавчих органів Харківської міської ради та не дає можливості працювати у звичному режимі.

За вказаних обставин, в уповноваженої особи, самопредставництва від імені Харківської міської ради, була відсутня можливість для підготовки та подання в передбачений ухвалою про відкриття провадження у цій справі строк на подання відзиву. що діє в порядку. Тільки на теперішній час Харківською міською радою відпрацьовані зазначені у позовній заяви доводи, що дає можливість сформувати чітку правову позицію.

Враховуючи вказані обставини Харківська міська рада просить визнати причини пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву у справі поважними, незначними та поновити пропущений строк.

Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши подане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою від 23 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні, відповідачу по справі направлено копію позовної заяви з додатками та копію ухвали від 23.02.2022.

Відповідно до штампу УкрПошти, конверт з копією позовної заяви з додатками та копію ухвали від 23.02.2022 направлено відповідачу 27.06.2022.

Згідно довідки, причинами повернення/досилання вищевказаного конверту: адресат відмовився та за закінченням строку зберігання, та 10.07.2022 неотримані відповідачем копія позовної заяви з додатками та копію ухвали від 23.02.2022, повернуто до суду.

26.09.2022 представник відповідача звернулася через канцелярію суду з заявою про повторне надіслання копії позовної заяви з додатками та копію ухвали від 23.02.2022, але до заяви було всупереч ч. 3 ст. 58 ЦПК України, надано лише витяг з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб.

10.11.2022 представник відповідача звернулася через канцелярію суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, але до заяви не було додано повноважень представника.

18.11.2022 представник відповідача звернулася через канцелярію суду з клопотанням про відкладення судового засідання, але до клопотання так і не було додано повноважень представника.

Ухвалою від 21 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, ухвалу направлено відповідачу по справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення (а.с. 104), та яке отримано відповідачем 15.12.2022.

01.02.2023 представник позивача знову звернулася через канцелярію суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, надавши належні повноваження, передбачені ЦПК України, та 10.02.2023 ознайомилася з матеріалами справи, про що свідчить напис з підписом (а.с.112).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Посилання відповідача на причини поважності пропуску процесуального строку як на введення воєнного стану на території України, суд не приймає до уваги, бо введення воєнного стану не є безумовною підставою для продовження процесуальних строків.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав Харківською міською радою, як відповідачем по справі, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

На думку суду заява відповідача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву не містить поважних причин їх пропуску, оскільки відповідач був обізнаний про наявність в провадженні суду позовної заяви ОСОБА_1 з 26.09.2022, клопотань про відкриття відповідачу доступу до електронної справи, ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді на відстані від приміщення суду відповідачем суду не надано та таким правом представник відповідача не скористався, крім того, справа перебуває в провадженні суду тривалий час, що давало об`єктивну змогу представнику відповідачу отримати необхідні відомості та надати відзив до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи подання представником відповідача заяви про продовження судом процесуального строку не до закінчення цього строку, а після закінчення цього строку, процесуальний строк в цьому випадку не може бути продовжений, а в цьому випадку належить ініціювати питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Враховуючи, що строк в межах якого може бути подано відзив на позовну заяву сплив, оскільки відзив подано до суду після закінчення цього строку, суд не знайшов підстав для поновлення відповідного строку, а тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 49,127,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання представника відповідача Харківської міської ради Кукуєвої Вікторії Іванівни про поновлення строку на подання відзиву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом- відмовити.

Відзив відповідача Харківської міської ради на позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра