Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1274/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/1274/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступники: позивача - ОСОБА_2 , відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»), про припинення кредитного договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив припинити кредитний договір №5/4 від 15.06.2007, укладений між ним та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Позов мотивував тим, що 15.06.2007 між ним та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Банк) було укладено кредитний договір №5/4, відповідно до умов якого Банк надав йому грошові кошти в сумі 18 000 доларів США на купівлю нерухомості зі сплатою 13% річних, а за умови невиконання цього договору плата за користування кредитними коштами встановлена в розмірі 26% на рік, термін повернення кредиту - 14.06.2022.

У зв`язку із виникненням заборгованості по кредиту за позовом Банку заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2018 стягнуто з нього та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за договором кредиту в сумі 61793,27 грн.

15.11.2018 він сплатив на користь Банку вказану суму коштів. Посилаючись на приписи ст. ст. 526, 599 ЦПК України, вважав, що кредитний договір № 5/4 від 15.06.2007 є припиненим, але відповідач листом №08/40 від 04.01.2019 відмовив йому у припиненні зобов`язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.05.2019 позов ОСОБА_1 до Банку в особі ліквідатора Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення правочину було задоволено і припинено кредитний договір № №5/4 від 15.06.2007, укладений між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2021 вказане заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою цього суду від 12.02.2021 до участі у справі залучено правонаступника відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал».

25.04.2023 судом залучено до участі в розгляді справи в порядку ст. 55 ЦПК України правонаступника позивача - ОСОБА_2 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та вирішити питання судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене без повного з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Грубе порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя, є беззаперечною підставою для скасування рішення у даній справі повністю.

Вважає, що в даній справі суд першої інстанції дійшов надмірного формалізму, адже по суті позовна заява направлена на припинення зобов`язань за кредитним договором, а обґрунтування позовних вимог однакові, як для вимоги визнання кредитного договору припиненим, так і для вимоги, припинення зобов`язання за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Ляхов О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають доводам скарги.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи законністю та обґрунтованістю.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивачем обрано не належний та не передбачений законом спосіб захисту порушених прав.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з наступних міркувань.

Як установлено судом, сторонами не заперечується і це підтверджено відповідними доказами, що 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплатив Банку заборгованість за кредитним договором №5/4 від 15.06.2007, визначену рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2018 у розмірі 61793,27 грн.

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина друга вказаної норми Закону передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Серед цих способів захисту права не передбачено позовних вимог про визнання договору припиненим, може бути визнаний правочин недійсним.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 по справі № 278/2290/20, «… Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору припиненим, позивач прагне досягнути юридичної визначеності, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення прав кредитора на одержання плати від боржника. Проте у такому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (пункт 59))….. Отже, у зв`язку з повним виконанням рішення суду про стягнення кредитної заборгованості припинилися не договори: кредитний та іпотеки, як просили позивачі й суд задовольнив їхні вимоги, а припинилися зобов`язання за кредитним договором і іпотеки за іпотечним договором».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 по справі № 905/2260/17, провадження № 12-137гс18 наголосила на тому, що положеннями статей 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України не передбачено такого способу захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, як визнання договору припиненим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обраний позивачем неналежний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи із встановлених обставин справи та наявних доказів, ОСОБА_1 при доведеності повного виконанням рішення суду про стягнення кредитної заборгованості могла бути заявлена вимога до відповідача про припинення зобов`язань за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки його висновків та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Відтак, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 квітня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 26 жовтня 2023 року.