справа № 619/1923/23
провадження № 2/619/315/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 жовтня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ від 31.03.2023 року №36к «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату»; поновити її на посаді інспектора відділу кадрів Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області; зобов`язати ОСОБА_3 відшкодувати моральну шкоду шляхом складання трудової характеристики із зазначенням лише найліпших трудових якостей, із зазначенням тих якостей на які слід орієнтуватись іншим працівникам.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в травні 1996 року ОСОБА_1 , була прийнята на посаду інспектора відділу кадрів до Дергачівської центральної районної лікарні. В жовтні 2013 року у зв`язку з реорганізацією лікарні вона була переведена на посаду інспектора відділу кадрів Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області. У КНП «ЦПМСД» станом на січень 2023 року працювало два керівника: директор ОСОБА_4 та медичний директор ОСОБА_3 . ОСОБА_4 був мобілізований до Збройних сил України, директором КНП «ЦПМСД» призначили ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що з 2014 року в неї були напружені відносини з ОСОБА_3 , оскільки вона могла образити її, при спілкуванні кричати. 20.03.2023 у приміщенні КНП «ЦПМСД» позивачу було зачитано повідомлення про скорочення штату працівників, наказ «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням штату», наказ «Про внесення змін до наказу шляхом виправлення технічної помилки (описки)» та було складено акт про відмову від підписання наказу «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» від 20.03.2023 №120, який було підписано комісією у складі 5 осіб. 31.03.2023 було прийнято наказ про звільнення у зв`язку зі скороченням штату №36к, відповідно до якого позивача звільнили на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Від підписання цього наказу позивач відмовилась, оскільки вважає його незаконним, в зв?язку з чим було складено акт про відмову від підписання наказу №36к від 31.03.2023 «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» від 31.03.2023 року № 134, який було підписано комісією у складі 5 осіб. Копії зазначених документів позивач отримала на свій мобільний телефон.

Крім того позивач зазначає, що документи щодо скорочення штату для звільнення робились поспіхом та її ніхто належним чином не повідомляв. 20.03.2023 за десять днів до звільнення позивача було ознайомлено із усіма документами щодо скорочення штату та при уважному вивченню документів в них можна побачити невідповідності. Так повідомлення про скорочення штату працівників, складене 27 січня 2023 року №43 містить посилання на наказ КНП «ЦПМСД» від 27.02.2023 року №3. Наказом від 20 березня 2023 року № 10 Про внесення змін до Наказу шляхом виправлення технічної помилки (описки) вносяться зміни до наказу від 27.02.2023 року N93 вказавши прізвище відділу кадрів після слів «З наказом ознайомлена « ОСОБА_5 » замість невірного « ОСОБА_6 ». Акт про відмову від підписання від 20.03.2023 №120 має назву «Наказу про звільнення у зв`язку зі скороченням штату», хоча станом на 20.03.2023 наказу про звільнення ще не було. Позивач вважає незаконним наказ від 31.03.2023 року №36к яким її було звільнено.

Від представника відповідача, Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що наказ № 36к від 31.03.2023 про звільнення ОСОБА_1 є законним, таким що винесено із дотриманням всіх вимог трудового законодавства. Твердження позивача про наявність «двох керівників» у КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області станом на січень 2023 не відповідає дійсності. З 02.08.2022 і до 18.04.2023 єдиним керівником - Директором у КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області була ОСОБА_3 , що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. ОСОБА_3 була призначена 02.08.2022 на посаду директора у зв`язку із призупиненням трудового договору з попереднім директором ОСОБА_4 ,- про що мається запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Таким чином, суб`єкт винесення спірного наказу був належний та мав необхідний обсяг повноважень для цього. Твердження по відношенню до позивача зі сторони ОСОБА_3 не підкріплені жодними доказами. Конкретні фактичні дані позивачем не наведені та не доведені. Представник відповідача зазначає, що позивача звільнено наказом «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» № 36к від 31.03.2023 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, з урахуванням положень ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та на виконання Наказу КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області від 27.01.2023 № 3. Позивач протягом всього 2-х місячного процесу звільнення у зв`язку із скороченням штату відмовлялася отримувати будь-які повідомлення та накази. Твердження позивача про те, що вона не була повідомлена за два місяці до скорочення її посади не відповідають дійсності та спростовуються вищевказаними доказами. Щодо вказаного позивачем про відсутність змін в організації виробництва представник відповідача вказав, що КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області в січні 2023 було прийнято рішення про відсутність потреби у посаді «інспектора відділу кадрів» в період воєнного стану, з урахуванням наявного обсягу роботи та обсягів фінансування. Штатний розпис було змінено. Так з січня 2022 року із штату в 130.0 повних одиниць станом на квітень 2023 стало всього 103.0 повних одиниць. Велика кількість посад була скорочена з метою оптимізації роботи та економії. Війна зачепила КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області так само як всі інші підприємства та сектори економіки України. Так само й наразі, за штатним розписом посада «інспектора відділу кадрів» відсутня та нових посад за відповідним фаховим направленням не створювалося. Крім того, повідомленням №43 від 27.01.2023 позивачу було належним чином повідомлено, що вакантні посади, які відповідають професії та спеціальності Позивача станом на 27 січня 2023 року у КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області відсутні. Так само такі вакантні посади залишилися відсутніми до моменту звільнення позивача 31.03.2023. У зв`язку із відмовою позивача отримувати вказане повідомлення роботодавець зафіксував факт відмови 27.01.2023 шляхом складення акту № 45 від 27.01.2023 про відмову від підписання повідомлення про скорочення штату працівників.

Також у поданому відзиві представник відповідача просив звернути увагу суду на те, що третя позовна вимога спрямована до ОСОБА_3 , яка не є а ні директором КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області, а ні відповідачем у даній справі. Зазначена позовна вимога є похідною від перших двох позовних вимог та не підлягає до задоволення у зв`язку з безпідставністю первісних вимог.

Позивач в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, ОСОБА_3 , в призначене судове засідання не з?явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши відзив на позовну заяву, матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в травні 1996 року ОСОБА_1 , була прийнята на посаду інспектора відділу кадрів до Дергачівської центральної районної лікарні. В жовтні 2013 року у зв`язку з реорганізацією лікарні вона була переведена на посаду інспектора відділу кадрів Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 02.08.2022 і до 18.04.2023 керівником - Директором у КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області була ОСОБА_3 ОСОБА_3 була призначена 02.08.2022 на посаду директора у зв`язку із призупиненням трудового договору з попереднім директором ОСОБА_4 ,- про що мається запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Наказом КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області №3 від 27.01.2023 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням штату» з метою оптимізації організаційної структури та штатної чисельності підприємства, з урахуванням поточних потреб в умовах воєнного стану визначено: 1. Скоротити з 31.03.2023 посаду «інспектора відділу кадрів» - 1.0 посаду та «секретаря» - 0,5 посади; 2. Затверджено новий штатний розпис з 31.03.2023; 3. Визначено ознайомити працівників, які займають посади, що підлягають скороченню з даним наказом.; 4. Повідомити працівників…про вивільнення та запропонувати їм вакантні посади, які відповідають їх професії, спеціальності (за наявності таких). 5. У разі відсутності вакантних посад… а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу, підготувати накази про звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

На виконання вказаного Наказу №3 від 27.01.2023 позивачу було надано письмове повідомлення «Про скорочення штату працівників» №43 від 27.01.2023

Від отримання та підписання вищевказаних наказу №3 від 27.01.2023 та повідомлення № 43 від 27.01.2023 позивач відмовилась, у зв`язку з чим роботодавець зафіксував факт відмови 27.01.2023 шляхом складення акту № 45 від 27.01.2023 про відмову від підписання повідомлення про скорочення штату працівників та акту за № 46 про відмову від підписання наказу «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату».

20.03.2023 наказом КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області № 10 було виправлено технічну помилку у наказі від 27.01.2023 КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області № 3 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням штату», оскільки в наказі помилково прізвище « ОСОБА_5 » було вказане як « ОСОБА_6 ».

Наказ був наданий та оголошений ОСОБА_1 особисто як 27.01.2023 так і наказ про виправлення технічної помилки так само був наданий ОСОБА_1 , яка відмовилась його підписувати, у зв`язку з чим він був їй оголошений та факт відмови був зафіксований актом №120 від 20.03.2023.

Наказом «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» № 36к від 31.03.2023 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено, з урахуванням положень ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та на виконання Наказу КНП «ЦПСМД» Дергачівської міської ради Харківської області від 27.01.2023 № 3

Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці мається на увазі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України допускається тільки у випадку, якщо працівника неможливо за його згодою перевести на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення власник персонально попереджає працівників не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Так, позивач у позовній заяві визнає факт відмови від підписання вказаного наказу, зазначаючи у позові, що «від підписання відмовилась, оскільки вважаю його незаконним». Тобто позивач протягом всього двох місячного процесу звільнення у зв`язку із скороченням штату відмовлялася отримувати будь-які повідомлення та накази.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносин, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

Разом із тим, вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого у порядку пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний у першу чергу перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників) і чи дотримано процедуру звільнення.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Досліджуючи всі надані сторонами докази по справі, суд приходить до висновку, що під час звільнення позивача не були допущені порушення вимог трудового законодавства України.

Щодо твердження позивачки, що їй не було запропоновано іншої посади, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що повідомленням №43 від 27.01.2023 позивачу було належним чином проінформовано, що вакантні посади, які відповідають професії та спеціальності позивача станом на 27 січня 2023 року у КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області відсутні.

Окрім цього, вищевказаним повідомленням від 27.01.2023 позивачу також було роз`яснено, що ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України, які передбачають звільнення працівника у зв`язку із скороченням чисельності працівників за попередньою згодою профспілкового комітету, не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

У зв`язку із відмовою позивача отримувати вказане повідомлення роботодавець зафіксував факт відмови 27.01.2023 шляхом складення акту № 45 від 27.01.2023 про відмову від підписання повідомлення про скорочення штату працівників.

Таким чином, суд приходить до висновку, про залишення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про її звільнення та поновлення на роботі без задоволення.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов?язання ОСОБА_3 відшкодувати моральну шкоду шляхом складання трудової характеристики із зазначенням лише найліпших трудових якостей, із зазначенням тих якостей на які слід орієнтуватись іншим працівникам, суд зазначає, що позовна вимога спрямована до третьої особи ОСОБА_3 , яка не відповідачем у даній справі. Зазначена позовна вимога є похідною від перших двох позовних вимог та не підлягає до задоволення у зв`язку з безпідставністю первісних вимог.

Крім того, суд зауважує, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на наведене, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст.1-23,76-82,89,95,258-259,263-265,267,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі

Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2023.

Суддя Л. В. Калиновська