Дата документу 31.10.2023
Справа № 334/5795/22
Провадження № 2/334/512/23
31 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
за участю секретаря Мохунь М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові зазначила, що вона зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій зареєстровано дві особи: вона та донька її чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Квартира не приватизована, однокімнатна, є коммунальною власністю. Відповідач, ОСОБА_2 , яка не є членом родини позивача була зареєстрована у цій квартирі, але не проживає у ній з 2001року, виїхала з квартири і більше ніколи у ній не з`являлася. Тобто, відповідач не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців, з 2001 року, без поважних причин, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач, ні її чоловік за життя відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне користування майном і збільшує комунальні вимоги. Місцезнаходження відповідача наразі невідоме.
Позивач зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав, оскільки відповідач втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою, понад шість місяців без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, спірною квартирою.
Ухвалою суду від 19.12.2022 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Трачук Н.І. подалидо суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайті «Судова влада», у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву.
Суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 07жовтня 2011 року, що підтверджується копією її паспорта серії НОМЕР_1 та довідкою №430 від 17.01.2019 року, яка видана адміністратором сектора реєстрації Енергодарської міської ради. (а.с.5, 10)
Також, у цій квартирі з 28.03.2003 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповіддю Управління ДМС у Запорізькій області, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області. (а.с.18)
Квартира не приватизована, має статут «комунальної».
Відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців, з 2011 року, без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере.
Непроживання ОСОБА_2 у спірній квартирі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є знайомими позивача, були допитані в судовому засіданні.
Відповідно до пояснень ОСОБА_4 він є родичем позивачки, приїздив до неї, коли вона проживала у ОСОБА_6 разом з чоловіком ОСОБА_3 у гості, бачив відповідачку ОСОБА_2 її один раз, близько п`ятнадцяти років назад, знає її як доньку чоловіка позивачки. В інші рази, коли він відвідував позивачку, він не бачив відповідачку у квартирі жодного разу. Йому відомо зі слів позивачки, що з 2011 року вона проживає в іншому місті.
Свідок ОСОБА_5 , пояснила суду, що вона є подругою позивача, знає її ще з часу спільного проживання у м.Оріхів, після того як позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та почала разом з ним проживати у м.Енергодар, приїздила до них у гості приблизно раз на місяць. Відповідачку ОСОБА_2 у спірній квартирі не бачила жодного разу, зі слів подруги знає, що ОСОБА_7 це донька її чоловіка від першого шлюбу, яка проживає з матір`ю.
Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно із ч.1, 2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Пунктом 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , однак не проживає в даній квартирі тривалий час без поважних причин, при цьому не сплачує комунальні послуги, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей в квартирі не зберігає та не цікавляться вказаним житловим приміщення, тому суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Визнати відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Баруліна Т. Є.