Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2023 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить: 1) розірвати шлюб, зареєстрований 02.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 962; 2) визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.09.20239 р. з призначенням розгляду, з урахуванням заявлених вимог про визначення місця проживання дитини, в порядку загального позовного провадження на 26.10.2023 р.

Ухвалою від 26.10.2023 р. роз`єднанні в самостійні провадження вищевказані позовні вимоги з продовженням підготовчого засідання в частині вимог про розірвання шлюбу та відкладенням підготовчого засідання в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позов в частині вимог про розірвання шлюбу мотивований тим, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 962. Від шлюбу мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що сімейне життя між ними не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрати почуття любові один до одного, наявність сварок та конфліктних ситуацій, в результаті з лютого 2022 р. вони припинили шлюбні відносини, спільно господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, проживають окремо, внаслідок чого їх сім`я розпалася остаточно.

В підготовчому засіданні позивач підтримала позовні вимог та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові, додавши, що спору про поділ майна між ними немає, строк на примирення їм не потрібний.

Відповідач в підготовчому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердивши обставини, викладені позивачем у позові.

Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

З урахуванням фактичного визнання позову відповідачем суд вважає за можливе ухвалити рішення в даному підготовчому засіданні виходячи з такого.

Як вбачається з наданих документів, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 962, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.08.2015 р., що міститься в матеріалах справи.

Від шлюбу сторони мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого Рівненським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області 13.12.2017 р.

Шлюбні відносини припинені між сторонами з лютого 2022 р. через різні погляди на життя та втрату почуття любові, що підтвердили обидві сторони.

Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи немає.

Спір про визначення проживання дитини залишається на розгляді суду в самостійному провадженні.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, оскільки обидві сторони просять розірвати укладений між ними шлюб.

Крім того, згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, зазначивши в позові про те, що заперечує проти примирення з відповідачем. Також під час перебування справи в провадженні суду позивач не висловив свого наміру на збереження сім`ї з відповідачем та подавав на судові засідання заяви, в яких наполягав на розірванні шлюбу. Крім того, шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають, позивач перебуває в стосунках з іншою жінкою (про зазначає сама відповідач у відзиві), а тому, враховуючи принцип обоюдною добровільності шлюбу, надання строку на примирення буде суперечить принципам моралі та інтересам позивача.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як органу ДРАЦС за місцем знаходження суду, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 02 серпня 2015 року № 962, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст.1, 3, 24, 56, ч. 3 ст. 105, 112, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 200, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстрований 02 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 962, шо мають одну малолітню дитину.

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 02 серпня 2015 року № 962, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 26.10.2023 р.

Суддя Подільського районного

суду м.Києва Н.М.Ларіонова