ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 684/580/14-ц

Провадження № 22-ц/4820/1945/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Афадєєва В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 684/580/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , що подана його представником ОСОБА_2 на ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року (суддя Галиш І.Б.) про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у справі посилаючись на те, що ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05.09.2014 у вказаній справі було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на все невизначене майно, усе нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23.09.2014 позов ОСОБА_3 задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 83200 грн боргу та судовий збір в сумі 845,60 грн, а всього 84045,60 грн.

ОСОБА_1 зазначав, що після ухвалення вищезазначеного судового рішення ним було добровільно сплачено ОСОБА_3 існуючу раніше заборгованість за борговими розписками, а тому слід скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05.09.2014.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Афадєєва В.В. про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 через свого адвоката Афадєєва В.В. оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність та необґрунтованість висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що стягнення кошів за виконавчим листом № 684/580/14-ц від 24.08.2023 не проводилось, повторно виконавчий лист до відділу ДВС не надходив та станом на 25.08.2023 на виконанні не перебуває. Тому, враховуючи дату звернення боржника із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (11.08.2023) та встановлений державним виконавцем у постанові граничний строк повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання (20.12.2020), строк на повторне пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 684/580/14-ц ОСОБА_3 пропущений, а відтак він втратив своє право, передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання навіть з врахуванням переривання цього строку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду.

ОСОБА_1 також посилається на те, що судом під час розгляду справи безпідставно встановлено та враховано при ухвалені оскаржуваного рішення факт не повернення ОСОБА_1 ОСОБА_3 боргу, що стягнутий рішенням суду у цій справі. Крім того, сам факт пропуску стягувачем передбаченого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є самостійною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Апелянт звертає увагу, що наявність арешту, накладеного у цій справі судом на усе майно ОСОБА_1 (на все невизначене майно, усе нерухоме майно) порушує майнові права останнього, оскільки він безпідставно обмежений у праві розпорядження належним йому на праві власності майном на власний розсуд протягом невизначеного періоду часу.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 через свого адвоката Афадєєва В.В. просив скасувати ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відзив від ОСОБА_3 до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Афадєєв В.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Заявник ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2014 року у справі № 684/580/14 задоволено заяву ОСОБА_3 та накладено арешт на все невизначене майно, усе нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року у справі № 684/580/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 83200 грн боргу та судовий збір в сумі 845,60 грн, а всього 84045,60 грн.

На виконання вищевказаного рішення Старосинявським районним судом Хмельницької області був виданий виконавчий лист № 684/580/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 84045,60 грн, що перебував на примусовому виконанні у Старосинявському районному ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області.

Відповідно до відповіді на запит начальника Старосинявського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 23.13/16/5941 від 24.08.2023, виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 684/580/14-ц, виданого Старосинявським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 84045,60 грн завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернено стягувачу. І зазначено, що стягнення коштів за цим виконавчим листом не проводилось та повторно такий виконавчий лист до відділу ДВС не надходив і станом на 25.08.2023 на виконанні не перебуває (а.с. 107).

Згідно постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №45847856 від 20.12.2017 виконавчий лист № 684/580/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 84045,60 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, яке підлягає опису та арешту, а здійснені державним виконавцем заходи розшуку такого майна виявились безрезультатними. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 20.12.2020.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з не доведеності ОСОБА_1 виконання рішення суду у справі № 684/580/14.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають норма матеріального та процесуального права.

Так, згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений статтею 158 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову, дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України).

Відповідно до приписів частин 7-8 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

За змістом цих норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Згідно з роз`ясненнями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд констатує, що врахувавши набрання законної сили судовим рішенням у справі №684/580/14-ц про задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення на його користь з ОСОБА_1 84045,60 грн, по якій Старосинявським районним судом були вжиті заходи забезпечення позову і керуючись положеннями 7-8 статті 158 ЦПК України, районний суд вірно виходив з недоведеності ОСОБА_1 виконання судового рішення у справі №684/580/14, а тому відсутні підстави для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», тут і надалі в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу ОСОБА_3 (далі - Закон), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На підставі частини 5 статті 37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Положеннями частини 1 статті 39 Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

І з огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував дату повернення стягувачу виконавчого листа №684/580/14-ц від 15.11.2014, а саме 20.12.2017, адже зняття арешту з майна боржника пов`язується саме із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 22 червня 2023 року по справі № 2-751/11 (провадження № 61-3519св23).

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, тому ОСОБА_3 втратив своє право на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, не приймаються апеляційним судом. Адже вищезазначений виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не визнаний таким, що не підлягає виконанню і стягувач не позбавлений можливості звернутись з відповідними заявами до суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з метою забезпечення виконання рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність збереження арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження не заслуговують на увагу з огляду на те, що матеріали справи не містять підтверджень того, що виконавче провадження було закінчено та після чого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, яка кореспондується із нормами частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що подана його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай