Справа № 202/4226/23
Провадження № 2/202/1384/2023
30 жовтня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
06 березня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі генерального директора засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
19.08.2013 року рішенням по справі № 2/202/41/2013 ухваленим Індустріальним районним суд м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 229 959,15 грн. заборгованості за Кредитним договором та 1700 грн. судового збору, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. Станом на дату подачі позову Рішення суду залишається невиконаним. .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року замінено стягувача у справі 2-1028/2011 на ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів.
З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили Рішенням суду, вищевказане рішення не було виконано, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Посилаючись на порушення положень статей 611, 625 ЦК України, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3 % та інфляційні втрати у розмірі 57 011,62 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 21 900,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.
В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 08 березня 2023 судом були направлені запити до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповіді на які станом на 30 березня 2023 року суду не надано.
30 березня 2023 року суддею сформовано запити до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на які надано відповіді № № 9039, 9046 від 30.03.2023.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року залучено до участі у справі, як позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» правонаступника позивача замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви просили суд здійснити розгляд справи без участі представника позивача та задовольнити позов з наведених в позові підстав.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надали. Відзив на позовну заяву не надійшов. Враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2013 року по цивільній справі №2-1028/2011, провадження №2/202/41/2013, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.06.2007 року в розмірі 229 959,15 грн. (двісті двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 15 коп.), яка складається з: заборгованість за простроченим кредитом 164 394,94 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 50 276,98 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 6 642,69 грн. та судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн., а всього 231 779,15 грн. (двісті тридцять одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять гривень 15 коп.)

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () щодо виконання рішення у цивільній справі №2-1028/2011, провадження №2/202/41/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 0 від 26 червня 2007 року.

При розгляді справи встановлено, що 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги за договором кредиту, і в тому числі за договором кредиту № 0 від 26 червня 2007 року.

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс», а ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0 від 26 червня 2007 року.

14 липня 2020 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №14-07/2020 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0 від 26 червня 2007 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дн6іпропетровська від 19 червня 2023 року залучено до участі у справі як позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» правонаступника позивача замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» згідно Договору №10- 03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року - право грошової вимоги до Боржника (ів) за Кредитним договором №0, а 16.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» відповідно до Договору №16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023 року право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0 при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржника (-ів), що відбулося вже після відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов`язанні, не впливає на зміст самого зобов`язання, і заміна сторони у зобов`язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 23.09.2019 у справі N 757/40858/17-ц.

З умов зазначених договорів випливає, що уступка права вимоги стосується заміни стягувача та не впливає на зміст самого зобов`язання.

Таким чином, позивач ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до відповідачів як правонаступник первісного кредитора.

За підрахунком позивача заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 57011, 62 грн. станом на 07.02.2023 р., та складається з: 3% річних - 14137 76 грн.; втрат від інфляції 42873, 86 17 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Таким чином, з ухваленням рішення суду про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припиняється та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Тобто, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення виконання рішення суду.

З огляду на те, що позичальником грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору №0 від 26.06.2007, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача станом на 07.02.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, становить 57011, 62 грн.

Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 14137, 76 грн. (сума заборгованості визначена в рішенні суду 229959,15 грн.) за період із 07.02.2020 року по 23.02.2023 року складає 14137,76 грн.

Нараховані інфляційні збитки на суму 42873,86 грн. (сума заборгованості визначена в рішенні суду за період із лютого 2020 року по лютий 2023 року складає 42873,86 грн.

Відтак, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 07.02.2023 становить 57011,62 грн., з яких: 3% річних 14137, 76 грн.; втрат від інфляції 42873, 86 грн.

Враховуючи вищенаведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ «Дебт Форс».

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21900, 00 грн., суд виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем до суду, для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано наступні документи: копію Договору №03-01/2021 про надання правової допомоги від 03.01.2023 року; копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затвердженого рішенням загальних зборів №03-01/2023 від 03.01.2023 р.; копію платіжного доручення № від 17.01.2023 р. на суму 56000, 00 грн.; копію заявки на надання юридичної допомоги №1 від 05.01.2023 р. (по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ) на суму 21 900, 00 грн.; копію витягу з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 16.01.2023 року.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, та беручи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволено, тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 21900,00 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у розмірі по 1342,00 грн. з кожної.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-79, 81, 141, 258-259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, будинок 201/203, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, будинок 201/203, код ЄДРПОУ 43577608) три відсотки річних та інфляційні втрати в розмірі 57011 грн. 62 коп. (П`ятдесят сім тисяч одинадцять гривен) 62 коп.з яких: 3% річних - 14137 76 грн.; витрат від інфляції 42873, 86 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, будинок 201/203, код ЄДРПОУ 43577608)витрати на правову допомогу в розмірі 21900 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, будинок 201/203, ) судовий збір по 1342,00 грн. з кожної

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя Л.П. Слюсар