УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Кучина Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненська міська рада про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвокта Михайлова В.О., звернувся до Рівненського міського суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідною бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки встановлення такого факту необхідно йому для оформлення спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на таке.

Так, з долучених до заяви документів та з обґрунтування самої заяви вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем другої черги є племінниця померлої, яка не зазначена у заяві як заінтересована особа. Заявник (як спадкоємець 5-тої черги) з метою захисту своїх прав, хоче вчинити дії щодо оформлення спадщини на своє ім`я.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зокрема, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним.

Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Наявність спору про право передбачає, що суд встановлює юридичний факт, який має юридичне значення та одночасно вирішує позовні вимоги, які становлять предмет позову, і для вирішення яких необхідно встановити юридичний факт.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У даному випадку, встановлення факту, що має юридичне значення безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника, який є спадкоємцем п`ятої черги, права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права, за наявності інших спадкоємців, в тому числі другої черги, передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого за місцем знаходження спадкового майна. У зв`язку з наведеним вище, в даному випадку вбачається спір про право, що свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказаний факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження, оскільки не є безспірним і пов`язаний із вирішенням спору про право, а тому у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 вже звертався з аналогічною заявою до Рівненського міського суду Рівненської області, у відкритті провадження за якою йому було відмовлено ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиної Н.Г. від 05.10.2023 (справа ЄУН № 569/19183/23).

Суд вважає за доцільне роз"яснити заявнику ст. 44 ЦПК України, відповідно до якої учасники судового процесу та представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Слід зауважити, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Отже, повторне подання заяви ОСОБА_1 , у відкритті якої вже було судом відмовлено (справа № 569/19183/23) з підстав наявності спору про право, що свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження, є зловживанням процесуальними правами у розумінні п.1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 та його представника адвоката Михайлова В.О. про недопустимість зловживання процесуальними правами та роз"яснити останнім, що у випадку зловживання ними процесуальними правами повторно, суд застосує до них заходи, визначені ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями, 19, 186, 260, 315, 352 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненська міська рада про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Г. Кучина