КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року

справа № 761/25574/21

провадження № 22-ц/824/3726/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Верланова С.М., Кулікової С.В.,

при секретарі: Дьоміній К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати для дитини,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що дії позивача щодо звернення до суду з позовом слід розцінювати як дії, спрямовані на шкоду правам відповідача та зловживання процесуальними правами. Зазначає, що позивачем подано завідомо неправдиву інформацію щодо невиконання батьком своїх обов`язків по утриманню дитини, надано неналежні докази щодо здійснення додаткових витрат позивачем. Вказує на неявку позивача у судові засідання, що свідчить про зловживання процесуальними правами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із відсутності підстав вважати, що позивачем вчинено процесуальні дії необґрунтовано, зловживаючи своїми процесуальними правами.

Однак, колегія суддів із таким висновком погодитись н може.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати для дитини.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

27.10.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн, оскільки позивачем було подано безпідставний позов, а тому вбачає зловживання позивачем процесуальними правами. Обґрунтовуючи зловживання позивачем процесуальними правами наголошує на тому, що позивач надав завідомо неправдиву інформацію невиконання батьком обов`язків по утриманню дитини, також позивач приховувала обставини звільнення відповідача від обов`язку нести фінансові витрати пов`язані з перебуванням дитини за кордоном, крім того, позивачем надано завідомо неналежні докази щодо здійснення нею додаткових витрат на утримання дитини. Зазначає, що позивач не з`явився на два судові засідання поспіль, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Колегія суддів погоджується із посилання суду першої інстанції про те, що підстави вважати, що позивачем подано позов необґрунтовано відсутні, оскільки відповідні обставини могли бути встановлені під час розгляду справи по суті спору, що мало б наслідком відмови у задоволенні позову. Звернення до суду із позовом є правом особи, яке встановлене ст. 4 ЦПК України статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом із тим, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання, призначене на 11.08.2022 року, було відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку з його бажанням реалізувати своє право на подання відповіді на відзив, який був прийнятий судом до розгляду в судовому засіданні ще 02.02.2022 року, бажанням представника надати для огляду судом оригіналу договору, проти витребування якого за клопотанням представника відповідача представник позивача в судовому засіданні заперечував.

На судові засідання, призначені на 13.10.2022 року, 20.10.2022 року позивач та її представник до суду не з`явились.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Вбачається, що провадження у справі відкрито ще 28 липня 2021 року та позивач, який є ініціатором судового розгляду, ініціативи стосовно прискорення розгляду справи не вчиняв.

Позивач (заявник) має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, Європейського суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В заяві про стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати у розмірі 20 000 грн.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано:

- договір про надання правової допомоги № 25 від 06 серпня 2020 року;

- додаток до договору про надання правової допомоги;

- дублікат квитанції про оплату послуг адвоката у сумі 20000,00 грн;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24 жовтня 2022 року;

- звіт про виконану роботу згідно договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, а беручи до уваги, що розгляд справи по суту спору не відбувся, позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, колегія суддів вважає, що зазначені витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн є завищеними та підлягають стягненню у сумі 2000,00 грн.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року скасувати.

Клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про компенсація витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді