Провадження № 2/750/1859/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Рахманкулової І.П.,
секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування квартирою,
У вересні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Обгрунтовано позов тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, однак з 2016 року не проживає у ньому, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позов підтримують та згодні на заочний розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно і належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (по 1/2 частині), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2017 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2005 (а.с 13, 14).
Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг № 6450 від 05.09.2023, у даній квартирі, крім позивачів зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).
Згідно з актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 06.09.2023, підписаним мешканцями будинку у присутності майстра відділу з експлуатації житлового фонду, елементів благоустрою і санітарного утримання будинків та прибудинкової території КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, відповідач фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2016 року (а.с. 18).
Як зазначено в позовній заяві, відповідач в квартирі не з`являвся з 2016 року, його власних речей в квартирі немає, витрат по утриманню житла він не здійснює.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі статтю 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Враховуючи, що позивачі є співвласниками житлового приміщення, а відповідач не проживає у квартирі тривалий час, а тому, з метою захисту прав власності позивачів та усунення їм перешкод у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя