ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м.Суми

Справа №591/7134/21

Номер провадження 22-ц/816/1415/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

позивача - ОСОБА_1 та його представника адвоката Школьного Володимира Анатолійовича,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мельниченко Ірини Зінов`ївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Школьним Володимиром Анатолійовичем

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 14 липня 2023 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2023 року прийнято відмову від позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стадника С.В. звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що приблизно з січня 2014 року ОСОБА_1 постійно проживав разом з сином ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та саме він постійно займається вихованням та розвитком дитини.

Зазначав, з 16 вересня 2021 року батько та син проживають за адресою АДРЕСА_2 , а до цього часу батько та син мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира придбана була у шлюбі з ОСОБА_3 , та належить сторонам на праві спільної частковій власності.

Вказував, що ОСОБА_1 разом з сином вимушений був виїхати з квартири, так як зі сторони ОСОБА_3 почався вчинятися як моральний та і психологічний тиск, як на батька та і на дитину. У квартирі залишилися речі як дитини так і батька. У 2021 році були ініційовані ОСОБА_3 відносно батька дитини сфабриковані справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, справи щодо «насильства в сім`ї», ОСОБА_3 умисно, спеціально викликала поліцію та заявляла до поліції нібито ОСОБА_1 вчиняє відносно неї насильство. Також ОСОБА_3 було ініційовано кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , нібито що ОСОБА_1 завдав фізичного болю ОСОБА_3 , ці події відбувалися при дитині Матвії в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, позивач не витримав такого тиску та був змушений покинути квартиру. Справи відносно ОСОБА_1 було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, справи №591/6599/21, № 591/6599/21.

Зазначав, що стосунки матір з сином ОСОБА_6 дійсно зіпсувала, так як часто вчиняла сварки в присутності дитини. Мати часто тиснула на батька як психологічно, так і завдавала в присутності сина тілесні ушкодження батьку. Всі сварки бачив син, що і потягло за собою негативне ставлення сина до матері.

У батька та сина тісний емоційний контакт. Наявність почуттів любові, порозуміння. Батько розвиває дитину всебічно, приділяє багато уваги сину і робить все необхідне для розвитку дитини та його особистості. Батько не проти того, щоб ОСОБА_6 спілкувався та зустрічався з мамою, але ОСОБА_6 сам наразі не йде на контакт до мами. ОСОБА_6 дійсно без жодного тиску та без негативних налаштувань бажає жити саме з батьком, а не з матір`ю.

Батько має дохід, працює викладачем в СумДУ. Має авто на праві користування, отримує заробітну плату, має певний постійний, стабільний дохід. Має можливість забезпечити сина всім необхідним та навіть більше. Батько часто організовує для сина відпочинок, дні народження, свята, піклується про стан здоров`я дитини, забезпечує дитині догляд від лікарів, одягає дитину, годує, вчить.

Батько забезпечив для дитини можливість вчитися програмуванню, дитина вчить додатково іноземні мови, відвідує спортивні секції. Син сторін відвідує влітку табір для розвитку знань та навичок в сфері ай-ті. Дитина навчена батьком кататися на лижах, сноуборді. Дитина вміє плавати, грати у футбол і розвинута спортивно. Батько облаштував кімнату для дитини повністю, за сучасними технологіями та комфортом, купив меблі, комп`ютер, все необхідне для навчання в школі та якісного життя.

Саме батько відвозить та забирає дитину зі школи, з додаткових занять, секцій, кружків. Дитина та батько були за кордоном на відпочинку не один раз. Всі рази саме батько сплачував за відпочинок. Дитина дуже любить свого батька та бажає, щоб саме батько жив з ним, а не мати. Так склалися обставини, що дійсно ОСОБА_6 не бажає жити з мамою, а бажає бути саме з батьком.

Вважав, що проживання дитини разом з батьком з 01 січня 2014 року, з якого стягнуто аліменти за рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі за № 591/9166/13-ц, провадження № 2/591/3018/13 від 17 грудня 2013 року, утримання батьком своєї дитини і несплату аліментів внаслідок утримання сина, вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Посилаючись на вищевказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив визначити місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, ОСОБА_1 ; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах за період з 01 січня 2014 року по 30 березня 2022 року, включно, присуджених рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі за №591/9166/13-4, провадження №2/591/3018/13 від 17 грудня 2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 жовтня 2013 року, аліменти стягувати на користь матері дитини ОСОБА_3 .

РішеннямЗарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Школьний В.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах за період з 01 січня 2014 року по 30 березня 2022 року включно, присуджених рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2013 року у справі № 591/9166/13-ц скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що звертаючись до суду із даним позовом про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах з 01 січня 2014 року по 30 березня 2022 року включно, як на підставу такого звільнення вказано обставини проживання дитини разом з батьком. На підтвердження вказаних обставин позивачем 20 червня 2022 року надано докази перебування дитини на утриманні батька, в тому числі докази про сплату: вартості відвідування дитиною дитячого садка, вартості за навчання в Сумській початковій школі № 11 СМР, за послуги відвідування секцій, а також проведення платежів на користь стягувача (матері дитини).

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним доказам, як і тому, що 16 вересня 2021 року позивач разом з дитиною проживає за іншою адресою, а тому з 16 вересня 2021 року по 30 березня 2022 року включно, дитина проживає з батьком, та вказаний період частково охоплюється періодом позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Таким чином, задоволення апеляційної скарги якнайкраще забезпечить інтереси дитини, оскільки аліменти за своєю суттю є власністю самої дитини та покликані забезпечити її усім необхідним.

Рішення суду в частині визначенням місця проживання дитини не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених ч. 2 ст. 197 СК України обставин, які б вказували на можливість звільнити його від сплати заборгованості по аліментах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що з 17 липня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/7292/13 від 07 жовтня 2012 року (т. 1, а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 10).

З довідок управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми «Сумської міської ради від 23 вересня 2021 року та від 25 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.12, 106).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 614 визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень з сином без участі батька, а саме: І, III п`ятницю місяця з 15.00 до 18.00 неділі (з ночівлею у матері), кожної середи з 15.00 до 08.00 четверга (з ночівлею у матері), із урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (т. 1, а.с.55).

14 вересня 2021 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 84-86).

Згідно з довідкою управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 25 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 ,1981 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження та ОСОБА_1 , 1983 року народження (т. 1, а.с.105).

З характеристики Сумського державного університету на ОСОБА_1 від 05 жовтня 2021 року вбачається, що позивач працює на посаді доцента кафедри Комп`ютерних наук факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету. ОСОБА_1 працював на різних посадах з 2009 року після закінчення навчання в бакалавраті, потім спеціалітету та аспірантури. Свої посадові обов`язки виконує ретельно, сумлінно на високому професійному рівні.

Вчасно, у повному обсязі і якісно вирішує поставлені перед ним задачі по розвиту IT напряму організації роботи факультету Електроніки та інформаційних технологій. Додатково займається підготовкою учасників, організацією та проведенням олімпіад зі спортивного програмування на всіх рівнях від обласних до світового. Про талановитість та професійність ОСОБА_1 свідчать його кваліфікація судді міжнародного рівня та приклади успішних працевлаштувань його учнів до компаній світового рівня (Facebook, Google та ін.).

Періодично готовить і представляє до розгляду керівництва факультету та університету ретельно обґрунтовані пропозиції щодо розвиту, модернізації та вдосконалення IT системи факультету та університету. Додатково на ОСОБА_1 покладені обов`язки заступника декана з інформатизації, з якими він справляється без нарікань. До виконання своїх службових повноважень відноситься відповідально та ініціативно. Виключно працездатен, при виконанні найбільш важливих і термінових завдань з особистим часом не рахується. Вміє працювати в команді, здатен приймати відповідальні рішення. Постійно охайний, акуратний, привітливий та ввічливий.

З колегами підтримує ділові, коректні, відносини. В колективі абсолютно не конфліктний і комунікабельний. Доброзичливо відноситься до студентів і викладачів. Вчить студентів та аспірантів мислити критично та висловлювати свою думку.

До скоєння непорядних і негідних вчинків не схильний. Критику на свою адресу сприймає спокійно, виважено, наявні недоліки усуває в короткі терміни. Патріотично вихований, любить свою сім`ю, рідних, роботу, місто та державу. Підтримує ініціативи університету та допомагає в розвитку кафедри та факультету.

В побуті ОСОБА_1 скромний та морально стійкий. Люблячий син і турботливий батько (т. 1, а.с.87).

Згідно з довідкою Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17 листопада 2021 року № 13/103884, станом на 17 листопада 2021 року заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 591/9166/13-ц виданому 03 квітня 2014 року Зарічним районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_8 , по розрахунку згідно звіту Сумського державного університету становить суму у розмірі 254316,01 грн, згідно звіту КЗ Сумського обласного Інституту післядипломної педагогічної освіти заборгованість по аліментам складає суму у розмірі 7546,88 грн. Загальна сума боргу становить суму у розмірі - 261862,89 грн (т.1, а.с.145).

Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17 листопада 2021 року (т.1, а.с. 146-149, 150-152).

Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради від 11 січня 2022 року № 3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 29 квітня 2013 року по 04 травня 2013 року, з 01 листопада 2015 року по 11 листопада 2015 року. По догляду за дитиною знаходилась мати ОСОБА_3 , 1981 року народження (т. 1, а.с. 248).

З довідки ТОВ Виробничо-торгівельного підприємства «ФЕНІКС» від 19 січня 2022 року № 24 вбачається, що у періоди з 09 липня 2018 року по 05 серпня 2018 року та з 15 липня 2019 року по 18 серпня 2019 року на базі відпочинку «Фенікс» відпочивала ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 . Разом з ними відпочивали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На протязі відпочинку у зазначені періоди ОСОБА_1 не відпочивав з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т. 2, а.с.16).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2022 року у справі № 591/7404/21 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2013 року у справі №591/9166/13-ц.

Відкликано з Зарічного відділу ДВС міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виконавчий лист Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2013 року у справі №591/9166/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 жовтня 2013 року ( після погашення заборгованості в разі її наявності) (т. 2, а.с. 83-85).

Судовим наказом від 12 травня 2022 року у справі № 591/1588/22 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника податків - ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 квітня 2022 року (т. 2, а.с. 86-87).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Сумської міської ради № 2830 від 15 травня 2015 року ОСОБА_9 одержувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05 липня 2012 року по 10 травня 2015 року (т. 3, а.с.239).

З банківської виписки від 31 травня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по аліментам по виконавчому листу №591/9166/13 сплачено 226 037,43 грн (т. 3, а.с.243).

З повідомлення Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 08 березня 2023 року № 427/27.1-26 вбачається, що 30 лютого 2022 року надійшла заява від ОСОБА_1 щодо перевірки цільового використання аліментів, які ним сплачені ОСОБА_3 на утримання спільного сина ОСОБА_4 14 червня 2022 року Управлінням надано відповідь ОСОБА_1 , у якій зазначено, що згідно з пунктом 1 Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 15 листопада 2018 року № 1713, передбачено процедуру контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає. Оскільки дитина не проживає з отримувачем аліментів ОСОБА_3 , перевірку здійснити було не можливо. ОСОБА_4 з вересня 2021 року проживає окремо від матері разом з батьком (т. 4, а.с.144).

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснила, що за адресою: АДРЕСА_4 вона проживає з 2012 року, є сусідкою сторін, їх пам`ятає з 2014 року. ОСОБА_12 , як він гуляв з сином. До минулої осені вона часто бачила як він гуляв з сином: вони їздили на велосипедах, йшли на стоянку. Матвій забезпечений велосипедом, шоломом, спортивним велосипедом, спортивним одягом, усім забезпечений. З ОСОБА_13 знайома, вітаються. Кілька разів бачила, що вона гуляла з сином. За цієї адресою бачила ОСОБА_14 , але рідко. Хто забезпечував дитину їй не відомо. Зараз бачить тільки ОСОБА_13 за цією адресою. В період з 2014 року по осінь 2021 року бачила, що родина жила втрьох.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є деканом факультету СумДУ, та колегою ОСОБА_1 з 2009 року. Зазначив, що вони організовували ЗНО по школах і позивач долучався до цього, і завчасно виконував. У будь-яких нарадах він приходив або з дитиною, або йшов раніше, бо його чекала дитина. ОСОБА_6 добре займається математикою, мав відповідні приладдя, які є якісними та дороговартісними, які придбавав батько. ОСОБА_6 отримав светр, яким пишався, що обирав з татком в інтернет магазині разом. Зустрічав, коли вони купували разом продукти харчування. ОСОБА_6 не згадував матір. Стосовно утримання дитини йому такі обставини не відомі. Шкільні приладдя, планшет вартісний купував батько. Обставини стосунків між батьками йому не відомі.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_9 пояснила, що відповідачка є її дочкою. Сторони одружилися у 2010 році, у 2012 році народився ОСОБА_6 . У 2012 році ОСОБА_1 поїхав у відрядження у Крим. З конференції приїхав іншою людиною. Він часто їздив у відрядження, а в січні 2013 року він забрав речі і пішов з сім`ї. Дочка з ОСОБА_6 проживала сама по АДРЕСА_5 . У них була квартира, де ОСОБА_13 робила ремонт, облаштувала кімнату ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 хворів, і потрібні були кошти на лікування, ОСОБА_13 просила батьків ОСОБА_16 надати допомогу, але вони відмовили. ОСОБА_13 пішла на роботу, а вона допомагала з дитиною. Вони купували продукти харчування за кошти ОСОБА_13 . Одяг придбавали в магазині. Позивача весь час не було, він не цікавився сином. Вона не бачила, щоб ОСОБА_16 давав кошти дочці. Коли ОСОБА_6 пішов до садочка, вона іноді забирала дитину з нього. Купували з дочкою костюми, брали на прокат, бо ОСОБА_6 ходив на кружки. ОСОБА_13 приймала участь і у шкільному житті ОСОБА_6 : платила кошти за заходи, екскурсії, робили фотоальбоми для дітей. Вона готувала їсти, гуляла з дитиною, коли ОСОБА_13 була у відрядженнях. 16 вересня 2021 ОСОБА_14 забрав сина з сім`ї, можна сказати викрав. Він пішов проживати до іншої квартири.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_17 пояснила, що відповідачка є її похресницею, племінницею, між ними тісні гарні стосунки. Вона є частим гостем у домі ОСОБА_13 . У 2010 році ОСОБА_13 вийшла заміж, а у 2012 році народила ОСОБА_6 . Вона була у гостях у 2013 році, коли ОСОБА_18 забрав речі і залишив сім`ю. ОСОБА_13 тоді проживала у сестри свідка ОСОБА_9 . ОСОБА_13 було важко матеріально, вони їй допомагали, її чоловік у 2013 році привозив дитяче харчування, яке оплачувала відповідачка. Як ОСОБА_6 виповнився рік, він потрапив до лікарні, була висока температура, ОСОБА_13 купляла ліки, лікування було дороговартісне. ОСОБА_13 зверталася до матері ОСОБА_16 , але допомоги не надійшло. Коли приходила в гості до ОСОБА_13 , то бачила, як вона купляла одяг, продукти харчування. Лариса мріяла, щоб у ОСОБА_6 була своя кімната, тому вона облаштувала квартиру, закупила меблі, і у травні 2013 року з дитиною заїхала в квартиру по АДРЕСА_1 . Щоліта ОСОБА_6 оздоровлювався, ОСОБА_13 возила 2 роки поспіль на ОСОБА_19 озера 2014 і 2015 роки, оплачувала все відповідачка. Усі свята вона фінансувала сама, допомоги від ОСОБА_16 не було. У 2015 року ОСОБА_16 заїхав у квартиру, вона приходила в гості і ОСОБА_16 бачила рідко. Зі слів ОСОБА_13 їй відомо, що хоч і жили на одній площі, але ОСОБА_16 не хотів витрачати кошти на сина. У вересні 2021 року ОСОБА_16 переїхав з сином на орендовану квартиру, а потім виїхав за кордон. Фактично вкрав дитину.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона є хрещеною ОСОБА_6 . Коли народився ОСОБА_6 , то ОСОБА_16 їздив у відрядження, а як приїхав, то змінилося ставлення до ОСОБА_13 . На початку 2013 року він пішов із сім`ї, ОСОБА_13 працювала, бо треба було утримувати сім`ю. ОСОБА_16 років два не приймав участі у забезпеченні дитини. Як ОСОБА_6 хворів, то ОСОБА_13 зверталася до батьків з проханням про допомогу. ОСОБА_13 переїхала на нову квартиру у травні 2013 року, де робила ремонт. Через пару років ОСОБА_16 повернувся у цю нову квартиру. Спочатку у нього не було прив`язаності до ОСОБА_6 . ОСОБА_13 продовжувала утримувати дитину. Свідок пояснила, що має дитину, яка на 1,5 роки старша ОСОБА_6 , і вони разом ходили в магазини, робили замовлення в інтернет магазинах. Вона була свідком передачі коштів мамі для придбання продуктів харчування для дитини, це було у 2013-2015 роках. ОСОБА_6 пішов до садочка, потім до школи, і ОСОБА_13 у її мами, яка була ФОП, придбавала канцтовари. Коли ОСОБА_16 повернувся, то ОСОБА_13 говорила, що він не приймає участі в утриманні дитини, і просив не подавати на аліменти, бо це негативно відобразиться на його репутації. ОСОБА_13 організовувала свята, робила фотокниги. ОСОБА_6 ходив на гуртки танці у п`ять років. На костюми ОСОБА_13 витрачала кошти. Були моменти, коли ОСОБА_13 потрібні були кошти, але вона не хотіла звертатися до ОСОБА_16 , щоб не почути відмову, що коштів немає. За дитячий садок сплачувала ОСОБА_13 , з її слів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з необхідності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем враховуючи інтереси дитини та приймаючи до уваги те, що Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважало за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком, а також визнання відповідачкою позовних вимог.

Мотивуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд виходив з того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених ч. 2 ст. 197 СК України обставин, які б вказували на можливість звільнити його від сплати заборгованості за аліментами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовними вимогами про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2014 року по 30 березня 2022 року, як на підставу такого звільнення посилається на обставини проживання дитини сторін з батьком.

Проте ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зазначений ним період перебував на утриманні позивача.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що факт перебування дитини на утриманні батька підтверджується доказами про сплату ним вартості відвідування дитиною дитячого садка, вартості за навчання в Сумській початковій школі № 11 СМР, за послуги відвідування секцій, платежів на користь стягувача (матері дитини), оскільки вказані позивачем факти не підтверджують того, що малолітній син сторін перебував на повному утриманні ОСОБА_1 та не може бути обставиною його звільнення від заборгованості по аліментам.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, так як дитина у період з 16 вересня 2021 року по 30 березня 2022 року проживала з батьком, оскільки сторони хоча не заперечують факт проживання їх спільної дитини з ОСОБА_1 , проте заборгованість по сплаті аліментів сплачена 31 травня 2022 року, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах.

Як убачається з автоматизованої системи виконавчого провадження, відрите 04 серпня 2021 року виконавче провадження № 66355615, боржником у якому є ОСОБА_1 , завершено, також інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо боржника ОСОБА_1 відсутня.

Окрім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2022 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2013 року у справі № 591/9166/13-ц.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 визначених ч. 2 ст. 197 СК України обставин, які б вказували на можливість звільнити його від сплати заборгованості.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Школьним Володимиром Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 1 листопада 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов