ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2192/21 Номер провадження 22-ц/814/4430/23Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Галушко А.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Яресько Н.В.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою адвоката Здебської Ольги Павлівни в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року, прийнятого під головуванням судді Гальченко О.О. у м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внесено зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за № 12 від 21 червня 2012 року, вчиненого у виконавчому комітеті Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, змінивши прізвище дитини з : « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та відомості в графі про батька дитини, вказавши : « ОСОБА_2 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дітей відповідного віку, починаючи з 09.07.2021 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_6 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила адвокат Здебська О.П. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, суд першої інстанції не надав оцінку доказам, які були надані відповідачем у запереченнях проти позовних вимог, необґрунтовано взявши до уваги лише докази, що були надані позивачем.

Зазначає, що ОСОБА_2 не заперечував існування між ним та позивачем певний час близьких відносин, але категорично був проти визнання його причетності до батьківства сина позивача і ніколи не визнавав його як свого сина.

Вказує, що при визначенні розміру аліментів, не надано жодної оцінки доводам відповідача про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, оскільки на його утриманні перебуває дочка, яка навчається за кордоном та потребує оплати навчання, витрат на проїзд, проживання, харчування та інше.

Звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справа була розглянута за відсутності відповідача та його представника, які не були належним чином повідомленні про час та дату розгляду.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, представник якого належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Районний суд, ухвалюючи рішення по справі, дійшов висновку, що з урахуванням наданих позивачкою доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_2 підлягає визнанню батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З аналізу наведеної норми процесуального закону можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Так, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року призначено по даній справі молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради для вирішення питання, чи може бути ОСОБА_2 бути біологічним батьком ОСОБА_3 .

Проте, експертиза не проведена через відсутність біологічного матеріалу відповідача, який тричі не з`явився для відбору порівняльних зразків (т.1, а.с.99,103,111,114).

Неприбуття відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.

Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків.

Оцінивши процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_2 з точки зору дотримання ним критерію добросовісності використання процесуальних прав, районний суд дійшов висновку, що він навмисно ухилився від проведення судово-генетичної експертизи, яка призначалась за клопотанням позивача саме для встановлення батьківства або спростування цього факту.

Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який ним заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягає у розгляді справи за відсутності відповідача та його представника, які не були належним чином повідомлені спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на судове засідання призначене на 20.02.2023 року відповідачу направлялась судова повістка, яка повернулась до суду не вручена з поміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Разом з тим, районним судом, як це передбачено ч.11 ст. 128 ЦПК Україні, було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме про виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання, яке призначене на 16.00 20.02.2023 року та роз`яснено останньому наслідки неявки в судове засідання (т.1, а.с.176).

Доводи апеляційної скарги стосовно не врахування судом при визначенні розміру аліментів відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки на підтвердження скрутного матеріального стану стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Здебської Ольги Павлівни в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.10.2023 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна