Провадження №2/523/1394/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

з участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/15353/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 05.08.2018 року о 09 год. 05 хв. у м. Одеса на перехресті вул. Миколаївська дорога та вул. Лиманна, біля буд. № 227, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , здійсним наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину в межах регульованого пішохідного переходу на дозволений (зелений) для пішоходів сигнал світлофора. Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав вкрай тяжкі тілесні ушкодження, з якими він був доставлений реанімаційного відділення КУ «МКЛ № 11», де 05.08.2018 року протягом кількох годин, не приходячи у свідомість помер від завданих травм.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 07.08.2018 року ОСОБА_1 було визнано потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000578 від 05.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 07.09.2018 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області Надєєву С.Л. було повідомлено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000578 від 05.08.2018 року.

Померлий ОСОБА_4 був батьком позивачки ОСОБА_1 , внаслідок смерті якого вона зазнала важких моральних та фізичних страждань, оскільки втрата батька для неї є непоправною та тривалою моральною травмою. Внаслідок втрати батька, з яким позивачка проживала однією сім`єю, було порушено її звичний спосіб життя, вона відчуває сильний емоційний стрес. Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з втратою найріднішої людини, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко, однак, враховуючи всі перераховані фактори, позивачка оцінює заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000000,00 грн. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000000,00 грн.

Суд констатує, що в ході розгляду даної справи 22.12.2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточненні позовних вимог, яка за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог. Так, обґрунтовуючи вимоги поданої заяви позивачка вказувала на те, що попереднє звернення потерпілого до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим, та не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом до страхової компанії про стягнення відповідного страхового відшкодування. Відповідно до укладеного ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Серії АК № 8111852 від 27.06.2018 року, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200000,00 грн. Позивачка зазначає про те, що нею не було пропущено трирічного строку звернення до страхової компанії із вказаними вимогами, оскільки остаточна постанова в рамках кримінальної справи № 523/13774/18, в межах якої було подано цивільний позов, була прийнята лише 05.08.2021 року. У зв`язку з цим, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «СК «Альфа - Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 200000,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 1 800 000,00 грн.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_2 було надано відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог до ОСОБА_3 . Так, заперечуючи проти даного позову представник відповідача вказує на те, що згідно положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпіли внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до укладеного ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Серії АК № 8111852 від 27.06.2018 року, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200000,00 грн. для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються із відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язані у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдача шкоди. А тому, представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у даній справі.

Окрім того, представник відповідача у поданому відзиві зазначає проте, що позивачкою ОСОБА_1 не було надано жодного доказу та не наведено обґрунтувань зазначеного для відшкодування розміру моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування необхідно керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд констатує, що представником відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Сіміч М.О. було надано відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог до ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Обґрунтовуючи свої заперечення проти даного позову, представник відповідача вказує на те, що 27.06.2018 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та Autogroup Ukraine LTD було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АК/8111852 щодо транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн. 13.08.2018 року до ПрАТ «Альфа - Страхування» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, яке мало місце 05.08.2018 року о 09 год. 05 хв., за участю транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер. Відповідно до п.35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Станом на день подачі відзиву на позовну заяву, з моменту настання дорожньо - транспортної пригоди, а саме з 05.08.2018 року, до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від ОСОБА_1 або її уповноваженого представника не надходила заява про страхове відшкодування.

Також представник відповідача зауважував про те, що клопотання про залучення ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до участі у справі в якості співвідповідача було отримано поштовою кореспонденцією 27.09.2021 року, що становить понад три роки з моменту настання страхового випадку. Визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк у три роки для подання заяви про страхове відшкодування, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортно пригоди, є присічним та поновленню не підлягає.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 18.08.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Також позивачка пояснила, що нею не було пропущено трирічного строку звернення до ПрАТ "СК «Альфа - Страхування» із вказаними вимогами, оскільки остаточна постанова в рамках кримінальної справи № 523/13774/18, в межах якої було подано цивільний позов, була прийнята лише 05.08.2021 року. Та саме у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи цивільний позов судами попередніх інстанцій не було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Альфа - Страхування». Окрім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що у постанові ВС від 05.08.2021 року було надано оцінку щодо визначення судами попередніх інстанцій розміру заподіяної моральної шкоди, що в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позову заяву. Окрім того, представник відповідача зазначив про те, що висновки, викладені і постанові ВС від 05.08.2021 року щодо визначення розміру моральної шкоди ОСОБА_1 не можуть мати преюдиційного значення у даній справі, оскільки вказаною постановою Верховним Судом було скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вирок Одеського апеляційного суду від 27.10.2020 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому, суд проводить розгляд даної справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що 05.08.2018 року о 09 год. 05 хв. у м. Одеса на перехресті вул. Миколаївська дорога та вул. Лиманна, біля буд. № 227, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , здійсним наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину в межах регульованого пішохідного переходу на дозволений (зелений) для пішоходів сигнал світлофора. Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав вкрай тяжкі тілесні ушкодження, з якими він був доставлений реанімаційного відділення КУ «МКЛ № 11!, де 05.08.2018 року протягом кількох годин, не приходячи у свідомість помер від завданих травм.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 07.08.2018 року ОСОБА_1 , яка є донькою померлого ОСОБА_4 , було визнано потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000578 від 05.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

07.09.2018 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області Надєєву С.Л. було повідомлено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000578 від 05.08.2018 року.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вироком Одеського апеляційного суду від 19.11.2019 року за результатами розгляду справи № 523/13774/18 у кримінальному провадженні № 0000578 від 05.08.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Також в рамках розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з останнього стягнуто на користь ОСОБА_1 35335,82 грн. та 1000000,00 грн. у рахунок відшкодування невідшкодованих матеріальних збитків та моральної шкоди (а.с. 3 - 8).

У подальшому, постановою Верховного суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.08.2021 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вирок Одеського апеляційного суду від 27.10.2020 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення коштів на користь потерпілої ОСОБА_1 скасовано та призначено розгляд у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 9 - 15).

Згідно приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 27.06.2018 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та Autogroup Ukraine LTD було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АК/8111852 щодо транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн.

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного полісу (Т. 1 а.с. 75).

З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача та заперечення представників відповідачів, наданих у судовому засіданні, а також викладених у позовній заяві та відзивах на позовну заяву, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі.

І. Висновок суду щодо визначення розміру заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди.

Звертаючись до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 вказувала на те, що зазнала важких моральних та фізичних страждань, оскільки втрата батька для неї є непоправною та тривалою моральною травмою. Незадовго до гибелі батька у позивачки померла мати, а тому у зв`язку із смертю батька вона залишилися сиротою.

Внаслідок втрати батька, з яким позивачка проживала однією сім`єю, було порушено її звичний спосіб життя, вона відчуває сильний емоційний стрес, що призвело до захворювання ОСОБА_1 , а саме тривожний невроз.

В підтвердження вказаної обставини позивачкою було додано до матеріалів цивільного позову Виписку з медичної картки амбулаторного хворого від 28.09.2018 року, виданої КУ «Центр первинної санітарної допомоги».

Окрім того, позивачка зазначає про те, що осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з втратою найріднішої людини, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко, однак, враховуючи всі перераховані фактори, позивачка оцінює заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000000,00 грн.

Як було вище встановлено судом, Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вироком Одеського апеляційного суду від 19.11.2019 року за результатами розгляду справи № 523/13774/18 у кримінальному провадженні № 0000578 від 05.08.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Також в рамках розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з останнього стягнуто на користь ОСОБА_1 35335,82 грн. та 1000000,00 грн. у рахунок відшкодування невідшкодованих матеріальних збитків та моральної шкоди (а.с. 3 - 8).

У подальшому, постановою Верховного суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.08.2021 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вирок Одеського апеляційного суду від 27.10.2020 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення коштів на користь потерпілої ОСОБА_1 скасовано та призначено розгляд у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 9 - 15).

Так, із вказаної вище постанови Верховного Суду від 05.08.2021 року вбачається, що сторона захисту вирок суду першої інстанції в частині визначення розміру щодо стягнення моральної шкоди взагалі не оскаржувала. Разом з цим у запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілої захисник послався на безпідставність доводів апеляційної скарги потерпілої і на те, що суд врахував особу обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, бажання сплатити моральну шкоду. Крім того, він зазначив, що вважає вирок суду першої інстанції обґрунтованим, вмотивованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Суд зазначає, що представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року при розгляді кримінального провадження № 0000578 від 05.08.2018 року ОСОБА_5 було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк - три роки. ОСОБА_5 на той час погоджувався відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у визначеному судом розмірі в сумі 1000000,00 грн., оскільки думав, що він не буде відбувати покарання у місцях позбавлення волі, буде працювати та зможе поступово своєю працею заробити за виплату такого розміру моральної шкоди. Однак, у подальшому вироком Одеського апеляційного суду від 19.11.2019 року було скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Життя або здоров`я людини не підлягають грошовій або майновій оцінці. Неможливо встановити «вартість» травми, визначити «ціну» здоров`я. Так само неможливо виразити в конкретній грошовій сумі перенесені моральні переживання позивачки її моральні страждання, що супроводжувались в зв`язку зі смертю батька.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 що внаслідок загибелі батька, що сталося з вини відповідача, позивачка зазнала душевних страждань, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови її життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

По справі встановлено, що в рамках розгляду кримінального провадження № 523/13774/18 Верховним Судом у постанові від 05.08.2021 року було надано оцінку встановленому судами попердніх інстанцій розміру моральної шкоди в рамках розгляду касаційної скарги захисника Бережного О.В. в інтересах ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вирок Одеського апеляційного суду від 27.10.2019 року та зазначено про те, що зазначаючи в касаційній скарзі про визначення розміру моральної шкоди в непомірній сумі, сторона захисту не навела жодних обставин, які, на його думку, належним чином не були враховані судом при вирішенні цивільного позову в цій частині, та не зазначив будь-яких доводів на підтвердження обґрунтованості своєї позиції.

Суд зазначає, що підставою для скасування вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вироку Одеського апеляційного суду від 27.10.2019 року в частині цивільного позову слугувало неправильне застосування норм матеріального права, а саме положень, передбачених ст. 1194 ЦК, норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не залучення до розгляду у цивільному позові в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Альфа - Страхування» та з`ясування судом всіх обставин щодо обов`язку страховика з виплати страхового відшкодування.

З огляду на вище викладене, виходячи із характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, пов`язаних із смертю батька, їх тривалості та значимості для позивачки, вимушені зміни в її життєвих стосунках, суд доходить висновку, що розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди становить 1 000 000,00 грн.

ІІ. Висновок суду щодо стягнення з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхового відшкодування в якості моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як було вище встановлено судом, 27.06.2018 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та Autogroup Ukraine LTD було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АК/8111852 щодо транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

По справі встановлено, що 05.08.2018 року о 09 год. 05 хв. у м. Одеса на перехресті вул. Миколаївська дорога та вул. Лиманна, біля буд. № 227, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , здійсним наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину в межах регульованого пішохідного переходу на дозволений (зелений) для пішоходів сигнал світлофора, внаслідок чого останній помер від завданих травм.

Згідно з вимогами ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. 27.1, 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом встановлено, що 13.08.2018 року ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «Альфа - Страхування» із повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду, яке мало місце 05.08.2018 року о 09 год. 05 хв., за участю транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Разом з тим суд зауважує, що у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що попереднє звернення ОСОБА_1 у випадках, передбачених законом, до ПрАТ «СК «Альфа - Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Як встановлено матеріалами справи, що також підтверджено поясненнями позивачки в судовому засіданні, ОСОБА_1 із заявою до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у позасудовому порядку не зверталася.

Згідно приписів п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані норми закону передбачають, що потерпілий, який володіє правом на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому моральної шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує трьох річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Суд констатує, що у страховика обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає тоді, коли має місце неналежна поведінка з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Вказані висновки сформовані у постанові Великої Палати ВС від 14.12.2021 року за результатами розгляду справи № 147/66/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд констатує, що ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотання про залучення ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в якості співвідповідача 09.09.2021 року, тобто по спливу трирічного строку з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 05.08.2018 року.

Окрім того, суд зауважує, що ОСОБА_1 заяву про збільшення позовних вимог, у яких заявила такі і до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», подала в рамках розгляду даної справи 22.12.2021 року.

Щодо твердження позивачки про те, що нею не було пропущено трирічного строку звернення до ПрАТ "СК «Альфа - Страхування» із вказаними вимогами, оскільки остаточна постанова в рамках кримінальної справи № 523/13774/18, в межах якої було подано цивільний позов, була прийнята лише 05.08.2021 року, то суд вважає таке твердження помилковим з огляду на наступне.

Як було вище зазначено, що підставою для скасування постановою ВС від 05.08.2021 року вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року та вироку Одеського апеляційного суду від 27.10.2019 року в частині цивільного позову слугувало неправильне застосування норм матеріального права, а саме положень, передбачених ст. 1194 ЦК, норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не залучення до розгляду у цивільному позові в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Альфа - Страхування» та з`ясування судом всіх обставин щодо обов`язку страховика з виплати страхового відшкодування.

Співвідповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Тобто, визначення відповідачів та кола учасників справи, предмета та підстав спору є виключно правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд зазначає, що п.п. 37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на день вчинення ОСОБА_5 дорожньо - транспортної пригоди, чітко визначено строк відшкодування страховиком шкоди, заподіяної здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, який становить три роки.

Таким чином, вказаний строк обчислюється саме з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди (05.08.2018 року), і в жодному разі не може обчислюватися з моменту постанови ВС від 05.08.2021 року, оскільки обчислення такого строку пов`язується із вчиненням активних дій потерпілою особою на реалізацією її права на отримання страхового відшкодування у визначенні саме Законом строки.

З огляду на вищевикладене, та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 звернулася до страховика ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із вимогою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди по спливу визначеного ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» трирічного строку з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди, що має наслідком неможливість отримання по відношенню до страховика відновлення порушеного права шляхом отримання страхового відшкодування моральної шкоди, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

ІІІ. Висновок суду про стягнення з ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 статті 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, ст. 1187 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Як було вище по справі встановлено, виходячи із характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, пов`язаних із смертю батька, їх тривалості та значимості для позивачки, вимушені зміни в її життєвих стосунках, суд доходить висновку, що розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди становить 1 000 000,00 грн.

27.06.2018 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та Autogroup Ukraine LTD було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АК/8111852 щодо транспортного засобу «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

В той же час, суд зауважує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказаний висновок було сформовано у постанові ВП ВС від 04.07.2018 року за результатами розгляду справи № 755/18806/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

В рамках розгляду даної справи судом було встановлено, що у зв`язку із пропуском ОСОБА_1 з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди трирічного строку звернення до страховка із вимогою виплати страхового відшкодування, у ПрАТ «СК «Альфа - Страхування» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у розмірі 200000,00 грн.

В той же час, суд зазначає, що неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, а тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 10000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 22, 27, 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі 1000000 /один мільйон/ грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації судовий збір у розмірі 10000/десять тисяч/грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 /фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», код за , місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. № 22.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер