Справа № 189/2262/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.10.2023 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Редько О.В.

при секретарі Тахтаровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди земельної ділянки. В позовній заяві зазначив, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №114791, виданого 12.07.2004 року на підставі розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації №402-р від 02.12.2003 року, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 як власником земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди даної земельної ділянки далі за текстом Договір оренди. Відповідно до п.9 Договору оренди орендна плата сплачується у грошовій формі, у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки проведеної відділом Держкомзему у Покровському районі Дніпропетровської області 21.01.2010 року. Згідно п.10 Договору оренди загальна сума орендної плати: 54237,12 (п`ятдесят чотири тисячі двісті тридцять сім) грн. 12 коп. Відповідно до п.34 Договору оренди орендар має право передати земельну ділянку у суборенду. Позивач ОСОБА_1 вважає, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 від 03.02.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно визнати частково недійсним, а саме: п.п.9, 10, а також п.34 Договору оренди в частині права орендаря передавати земельну ділянку у суборенду, оскільки передача земельної ділянки в суборенду без згоди орендодавця прямо заборонена Законом. Станом на дату подачі позовної заяви до суду нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 становить 157 945 грн. 31 коп. Таким чином, виходячи з мінімального розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щорічний розмір орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 повинен становити не менше 4738 грн. 36 коп. За період з дати укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 03 лютого 2010 року, до дати подачі позовної заяви до суду загальний розмір орендної плати повинен становити 56 860 грн. 32 коп. Враховуючи сплачену суму орендної плати одразу після підписання Договору оренди, а саме 23 000 грн., загальний розмір заборгованості з виплати орендної плати використання земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 станом на дату подання позовної заяви становить 33 860 грн. 32 коп. Крім того, позивач також посилається на систематичну несплату відповідачем орендної плати. Станом на дату подання позовної заяви у позивача наявний податковий борг в сумі 3 524 грн. 44 коп., який відповідно до вимог Закону повинен був сплачуватися орендарем за рахунок орендної плати, але в порушення вимог закону орендар не сплачував податки орендодавця, що призвело до утворення вказаного податкового боргу. В зв`язку з чим, представник позивача просить суд: визнати частково недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, укладений 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: п.п.9, 10, а також п.34 договору оренди в частині права орендаря передавати земельну ділянку у суборенду без згоди орендодавця; розірвати Договір оренди земельної ділянки загальною площею загальною площею 5, 718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, укладений 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.06.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик Андрієм Олександровичем, номер запису про інше речове право: 32102950, та припинити відповідне інше речове право ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , за номером: НОМЕР_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Єланський О.Г. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №114791, виданого 12.07.2004 року на підставі розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації №402-р від 02.12.2003 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89615875, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с. 4-5). 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 як власником земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди даної земельної ділянки, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6-8). Відповідно до п.9 Договору оренди орендна плата сплачується у грошовій формі, у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки проведеної відділом Держкомзему у Покровському районі Дніпропетровської області 21.01.2010 року. Згідно п.10 Договору оренди загальна сума орендної плати: 54237,12 (п`ятдесят чотири тисячі двісті тридцять сім) грн. 12 коп. Відповідно до п.34 Договору оренди орендар має право передати земельну ділянку у суборенду. Згідно копії інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.06.2023 року грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264 становить 157 945 грн. 31 коп. (а.с. 9-10). Згідно копії податкової вимоги від 24.04.2023 року № 0-0436 станом на 23.04.2023 року ОСОБА_3 має податковий борг в сумі 3 524, 44 грн. (а.с. 11). Так, згідно із вимогами ч.1 ст. 368 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 16 названого Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду (ст.8 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 32 Закону України «Про оренду землі» регламентує підстави та порядок розірвання договору оренди землі та передбачає, що він може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (ст. 24 Закону України «Про оренду землі»). Згідно із п.41 Договору оренди землі від 03.02.2010 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за: рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. (а.с. 8). Відповідно до умов договору: орендна плата сплачується у грошовій формі, у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки проведеної відділом держкомзему у Покровському районі Дніпропетровської області 21.01.2010 року (п. 9). Відповідно до п.10 договору орендна плата вноситься в наступному порядку: перший платіж до 31 грудня 2010 року в сумі 23000 грн; Загальна сума орендної плати: 54237, 12 грн. А пунктом 34 договору оренди земельної ділянки передбачено право орендаря, зокрема, передавати земельну ділянку в суборенду. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він нараховував або вживав заходи для сплати ОСОБА_1 орендної плати. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, не виконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За положеннями статті 773 ЦК України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статей 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Пунктом 2 частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. При цьому, правочин може бути визнаний судом недійним з підстав, передбачених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Відповідно до положень статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Внаслідок укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору оренди землі від 03.02.2010 року, порушено право користування земельною ділянкою ОСОБА_2 на підставі чинного договору оренди землі від 03.02.2014. Оскільки, законодавством не передбачено одночасного існування двох договорів оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, то правочин, який порушує раніше передане право оренди земельної ділянки, суперечить закону. Вказане відповідно до положень частини 1 статті 203 і частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання цього договору недійсним Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою з 2010 року й по теперішній час. Підставами для захисту прав орендодавця на підставі вказаних норм є саме систематичність (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судом встановлено, що відповідач систематично не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», і пунктами 9,10 договору оренди землі, укладеного між сторонами. Отже, суд вважає, що наявні достатні правові підстави в межах заявлених позовних вимог для визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди земельної ділянки, як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки, суд дійшов висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.02.2010 року, то з урахуванням вищенаведеної норми права, слід припинити інше речове право - право оренди цієї земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 368, 651 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 284, 287 ЦПК України, ст.ст. 8, 13, 15, 16, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», суд -

ВИРІШИВ: Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити у повному обсязі.

Визнати частково недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, укладений 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: п.п.9, 10, а також п.34 договору оренди в частині права орендаря передавати земельну ділянку у суборенду без згоди орендодавця.

Розірвати Договір оренди земельної ділянки загальною площею загальною площею 5.718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0264, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, укладений 03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.06.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик Андрієм Олександровичем, номер запису про інше речове право: 32102950, та припинити відповідне інше речове право ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , за номером: НОМЕР_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Редько

20.10.2023