Справа № 199/9303/22
УХВАЛА

27.10.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сидоренка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., про встановлення факту, що неповнолітня особа проживала та мала право користування квартирою, про визнання недійсними договорів дарування, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно заяві позивача про відвід судді, суддею Спаї В.В. вчинені процесуальні дії та процесуальна бездіяльність, які призвели до порушення норм процесуального права та порушення процесуальних прав позивача, що, на переконання позивача, підтверджує упереджене ставлення до позивача та є підставою для відводу судді за п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Позивач просила суд задовольнити подану заяву.

Представник відповідача адвокат Сидоренко О.А. вважав заявлений позивачем відвід надуманим.

Ознайомившись із заявою позивача про відвід судді Спаї В.В., заслухав позивача та представника відповідача 1, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами 7, 8, 11 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

В той же час підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України, пунктом 5 ч.1 вказаної статті визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи заявлені позивачем підстави для відводу головуючому судді в контексті наведених вище положень цивільного процесуального законодавства, яке регулює питання відводу судді, суд приймає до уваги, що окрім визначеного в ст. 36 ЦПК України переліку обставин, які є підставами для відводу судді, у цивільному процесуальному законі також передбачені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту. До таких винятків належить, зокрема, те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Таким чином, керуючись наведеною вище правовою позицією та приймаючи до уваги, що заявлені позивачем підстави для відводу головуючому судді у цивільній справі фактично зводяться до констатації незгоди позивача з процесуальним рішенням судді, зокрема із ухвалою про роз`єднання позовних вимог, із ухвалою про закриття провадження у справі, а також із ухвалою про залишення позову без розгляду, а це, в свою чергу, у значенні наведених вище імперативних приписів ст. 36 (ч. 4) ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу, враховуючи, що заява про відвід судді надійшла до суду менше ніж за три робочі дні до наступного підготовчого засідання у справі, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відводу, його необґрунтованість, а отже і про необхідність відмови у задоволенні такої заяви.

Разом з тим, заява позивача містить посилання на обставини, які фактично не відбувалися, зокрема, про порушення нібито процесуальних прав позивача з боку судді (ненадання справи на ознайомлення), надсилання судових повісток на іншу адресу і т.ін.); виклик позивача неодноразово здійснювався за адресою, повідомленою суду позивачем, а також (за ініціативою суду через неодноразову неявку позивача у судові засідання) за місцем роботи позивача, та лише 27.10.2023 р. позивач скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Окрім того, матеріали справи містять докази про відмову позивача від отримання судових повісток про виклик до суду у цій справі; інформація щодо справи розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: an.dp.court.gov.ua. На підставі протоколу судового засідання від 21.12.2022 р. (Т. 1 а.с. 221) судом встановлено, що оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні відбувалося за клопотанням саме позивача (у зв`язку з необхідністю отримання нібито правової допомоги), починаючи з 21.12.2022 р. позивач жодного разу не скористалася правом брати участь у судових засіданнях (05.01.2023 р., 12.01.2023 р., 25.01.2023 р., 08.02.2023 р., 28.02.2023 р., 14.03.2023 р., 28.03.2023 р.). Окрім того, обізнаність позивача про розгляд справи судом підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, що свідчить про відсутність у позивача інтересу до справи та по намагання всіляко затягнути її розгляд для досягнення особистої мети.

Матеріалами справи підтверджено, що в даній справі станом на 27.10.2023 р. були відсутні підстави для висновку про факти зловживання відповідачами процесуальними правами, у зв`язку з чим підстави для вжиття заходів процесуального примусу до відповідачів відсутні.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 36, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260 - 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., про встановлення факту, що неповнолітня особа проживала та мала право користування квартирою, про визнання недійсними договорів дарування, про визнання права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Спаї