справа № 179/1480/22
провадження № 2/179/125/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року смт. Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Хорольської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Москаленка Єгора Андрійовича про ухвалення додаткового рішення, -
Представник відповідача звернувся до суду з заявою про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що під час розгляду цивільної справи № 179/1480/22 відповідачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 10 000 грн., які повністю відповідають критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Представником відповідача до моменту закінчення судових дебатів у цивільній справі було надано суду заяву про надання доказів понесених витрат на протязі п`яти днів з моменту винесення судового рішення у справі. На виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідач подає докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю додаткового часу для надання доказів по справі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд клопотання про стягнення судових витрат без його участі та без участі відповідача.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд вважає недоцільним відкладати розгляд справи, оскільки неявка учасників на розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не є перешкодою розгляду заяви, про що зазначено в ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Крім того, позивача про дату судового засідання було повідомлено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання.
Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст.223 ЦПК України). Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.
Ураховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 31 жовтня 2023 року.
За таких обставин, суд ухвалює додаткове рішення у відсутності учасників справи, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представником відповідача адвокатом Москаленко Є.А. до моменту закінчення судових дебатів у цивільній справі було надано суду заяву про надання доказів понесених витрат на протязі п`яти днів з моменту винесення судового рішення у справі.

09 жовтня 2023 року від представника відповідача адвоката Москаленка Є.А. надійшла до суду заява про розподіл судових витрат, до якої додано договір про надання правової допомоги від 17.01.2023 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 року № 13/23, завдання № 01 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 року № 13/23, платіжна інструкція № 37002182SB, рахунок фактура № 13/23-1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В сенсі наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі № 466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 01.03.2023 року між адвокатом Москаленко Є.А. та Горенком В.М. укладено договір про надання правової допомоги та завдання № 01 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 року (т. 2 а.с. 2-3), згідно яких вартість адвокатського гонорару за надання правової допомоги в межах цивільної справи № 179/1480/22 становить 10 000 грн., зміст та обсяг правової допомоги: аналіз позовної заяви та доданих документів, аналіз наданих клієнтом документів, аналіз чинного законодавства та правозастосовної практики, підготовка відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив, інших процесуальних документів по справі, представництво інтересів клієнта в судовому засіданні.

Згідно рахунку фактури № 13/23-1 від 01.03.2023 року оплата гонорару по завданню № 01 від 01.03.2023 року договору про надання правової допомоги № 13/23 від 01.03.2023 року становить 10 000 грн. ( т. 2 а.с. 4 звор. аркуш).

Як вбачається з платіжної інструкції № 37002182SB від 02.03.2023 року ОСОБА_1 сплачено гонорар по завданню № 01 від 01.03.2023 року договору про надання правової допомоги № 13/23 від 01.03.2023 року у розмірі 10 000 грн. ( т. 2 а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді здійснював адвокат Москаленко Є.А., про що свідчить копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер (т. 1 а.с. 77-78) та копія договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 року.( т. 2 а.с. 2-3).

Судом встановлено, що правнича допомога полягала в аналізі позовної заяви та доданих документів, аналізі наданих клієнтом документів, аналізі чинного законодавства та правозастосовної практики, підготовки відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив, інших процесуальних документів по справі, представництво інтересів клієнта в судовому засіданні.

Витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. є документально підтвердженими.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 04.10.2023 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст.141 ЦПК України не вирішувалось, але представник відповідача заявив про понесені витрати на правничу допомогу у встановлений законом строк, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для відповідача, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, та приходить до висновку про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 10000 грн, які відповідач фактично поніс по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 81, 95, 259, 265, 270, 273, 315-319 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (), місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Чорна