Справа № 497/1882/23
Провадження № 2/497/666/23
26.10.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - виконавчий комітет Болградської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
17.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Болградської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування, та просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини, та її рідною дочкою, при цьому батько дитини записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Дочка позивача виїхала з м.Болград у червні 2019 року, а дитину залишила з нею, позивачкою. Дочка повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання свого сина ОСОБА_3 , ніяких відносин з сином не підтримує, вихованням дитини не займається, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, взагалі не інтересується життям дитини. В липні 2020 року ОСОБА_2 приїжджала до дому в м.Болград, була дома до грудня 2020 року і знову поїхала. За час перебування вдома, сином вона майже не займалася, не приділяла йому належної уваги. Позивачу відомо, що відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим у травні 2022 року поїхала до бабусі ОСОБА_5 до Німеччини, де на вимогу бабусі почала проходити курс лікування від алкогольної залежності. Позивач вважає, що позбавлення батьківських прав її дочки відносно сина ОСОБА_3 доцільне, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні неповнолітньої дитини, не утримує його та взагалі не спілкується з ним. Вихованням та утриманням онука займається вона, позивач, тому враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, його потреби, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій суми у розмірі 3000,00 грн., у зв`язку з чим звертається до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала 06.09.2023 року заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримула в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей Болградської міської ради Мохначева М.М., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності за №980/02-12 від 12.06.2023 року, в судове засідання 26.10.2023 року надала заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №666 від 20 грудня 2014 року (а.с.11) його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , відповідачка по справі.
Родинні відносини між позивачем та відповідачем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданим 23 лютого 1983 року Томським Радянським ЗАГС на підставі актового запису за №251 від 23.02.1983 року (а.с.10), де матір`ю дитини зазначена ОСОБА_1 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 09.03.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградської райдержадміністрації Одеської області на підставі актового запису №19 від 09.03.1994 року (а.с.9), відповідно до якого ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
Місце проживання позивача ОСОБА_1 , її дочки ОСОБА_2 та онука позивача та сина відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою №1206, виданою 10.08.2023 року завідувачем сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Кісьовською Н. (а.с.13).
На даний час позивач та її онук ОСОБА_3 перебувають у Німеччині, Фрайбург, Брайсгау, Бісмаркаллее, що підтверджується посвідками про їх тимчасове перебування, строком дії до 04.03.2024 року (а.с.14-16, 17-19). У зв`язку з перебуванням позивача на території Німеччини, вона звернулася до Управління у справах дітей, молоді та сім`ї у Фрайбург-ім-Брайсгау, де з нею та онуком була проведена роз`яснювальна зустріч у присутності перекладача, з метою з`ясування можливості наявності у неї права на виховання дитини, та 04.07.2022 року муніципальна соціальна служба м.Фрайбург підтвердила, що позивач заявляє або доводить, що має право на виховання ОСОБА_3 (а.с.20-25).
ОСОБА_3 в навчальному році 2022/2023 відвідує початкову школу імені Хебеля у Фрайбург-ім-Брайсгау, клас 2 а, при цьому відвідування школи почалося 11.07.2022 року і закінчується (ймовірно) 31.07.2025 року (а.с. 24-25). Відповідно довідки з цієї школи, саме бабуся опікується дитиною, від самого початку відвідування дитиною школи вона виявила себе як особа, яка має право на її виховання, мати дитини не відома, вона ніколи не з`являлася до школи, в той час як бабуся ОСОБА_1 дбає у всіх аспектах за онуком (а.с.26-27).
Щодо відповідача в матеріалах справи є бланк направлення ОСОБА_2 20.04.2022 року на лікування з підозрою на діагноз: депресія, алкогольна залежність, 3 місяці знаходилася в Центральній психосоматичній лікарні в Німеччині (а.с.28-29).
Всі вище перелічені факти встановлені з документів, виданих в Німеччині та перекладених на українську мову перекладачем Брагарь С.Ю. , підписи якої завірені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., при цьому особу перекладача встановлено та перевірено її кваліфікацію.
На території України онуком також з 2020 по 2022 року займалася бабусі, що підтверджується довідкою директора Обласного закладу «Спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат «Болградська гімназія ім.Г.С.Раковського» за вих.№220 від 17.08.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_3 з 01.09.2020 року по 31.05.2022 року навчався в цьому закладі, а з характеристики, виданою класним керівником, вбачається, що дитиною опікувалася бабуся, при цьому він був розвиненим, мав схильність до предметів гуманітарного циклу, брав активну участь у шкільному житті класу. Мати дитини не приймала участь у вихованні та навчанні сина, не відвідувала батьківських зборів, не цікавилася навчанням сина, обов`язки батьків виконувала бабуся (а.с.30,31).
Органом опіки було обстежено житлові умови родини за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстроване місце проживання позивача, відповідача та малолітньої дитини. На час перевірки позивач та відповідач за вказаною адресою не проживають, як й дитина, але умови проживання відповідають нормам, у дитини є окрема кімната, яка обладнана меблями. Органу опіки відомо, що дитина знаходиться з бабусею у Німеччині, де вона повністю опікується дитиною, в той час як місце знаходження матері дитини не відомо, в останнє її бачили 26.11.2022 року за місцем проживання (а.с.32)
Тобто судом встановлено, що з 2020 року мати дитиною не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається, з дитиною не проживає, не турбується про життя та здоров`я сина, матеріально не допомагає.
Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.
Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.
Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов`язків відносно сина.
Окрім цього суду було надано рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №314 від 30.08.2023 року, відповідно до якого затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки України ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача.
Так, суду не надано доказів непрацездатності відповідача, стану її здоров`я, а також доказів її матеріального забезпечення. ОСОБА_2 є працездатною особою, данних про інших утриманців суду не надано, тому суд вважає за можливим стягнути з неї аліменти саме у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки, на користь позивача, яка фактично утримує дитину та займається його вихованням, на його утримання аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».
Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат
Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,280,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - виконавчий комітет Болградської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м.Томськ Російської Федерації, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Томськ Російської Федерації, місце проживання якої зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Юрга Кемеровської області Російської Федерації, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердий грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , або до поновлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Томськ Російської Федерації, місце проживання якої зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави суму судового збору в розмірі 1073 (однієї тисяч сімдесят трьох) гривень 60 копійок.
На підставі вимог ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца