Номер провадження: 22-ц/813/7503/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Стахової Н.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Національної поліції Одеської області, Одеська обласна державна (військова) адміністрація, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Одеської області, Одеської обласної державної (військової) адміністрації, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції Одеської області, Одеської обласної державної (військової) адміністрації, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що 02 червня 2022 року знаходячись в акваторії Чорного моря в м. Одесі плавав у воді. Згодом п`ятеро цивільних осіб на прохання осіб, у формі схожій на поліцейську, затягнули позивача на дамбу, внаслідок чого він отримав численні порізи тіла, з ран текла кров та боліла голова.

Відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, постанова набрала законної сили.

Позивачем оскаржено до адміністративного суду наказ № 21.05.2022 року № 9 «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області». 20.07.2023 року Одеським окружним адміністративним судом позовну заяву ОСОБА_1 у справі № 420/8262/22 залишено без розгляду у зв`язку з прийняттям наказу від 16.07.2022 року про визнання таким, що втратив чинність наказ № 21.05.2022 року № 9 «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області».

Позивач зазначає, що вказані події висвітлено у ЗМІ із зображеннями його у кайданках в оголеному вигляді, виставлено позивача публічно злісним правопорушником, який чинить опір працівникам поліції, зазначені публікації проглянуло необмежено коло осіб. Це спричинило глибокі моральні страждання, пов`язані з приниженням честі, гідності та ділової репутації. Позивач вимушений доводити свою невинуватість у суді.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з Держави України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на відшкодування збитків (упущеної вигоди) за період 13 місяців з червня 2022 року по червень 2023 року включно у розмірі 2353196,56 грн, завданих органами державної влади, та на відшкодування моральної шкоди 2353196,56 грн, завданої органами державної влади.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 04 серпня 2023 року закрив провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Держави України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування збитків (упущеної вигоди) за період 13 місяців з червня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 2353196,56 грн, завданих органами державної влади.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року та направити справу в частині позовних вимог про стягнення з Держави України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на відшкодування збитків (упущеної вигоди) за період 13 місяців з червня 2022 року по червень 2023 року включно у розмірі 2353196,56 грн, завданих органами державної влади направити для продовження розгляду до суду першої інстанції по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим що, судом першої інстанції помилково застосовано процесуальні норми щодо предметної юрисдикції вказаних вимог. Позивач вважає, що спір пов`язаний із здійсненням ним господарської діяльності, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.08.2023 року роз`яснювалось відповідачам право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції Одеської області, Одеська обласна державна (військова) адміністрація, Державна казначейська служба України, зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження у справі Головне управління Національної поліції Одеської області, Одеська обласна державна (військова) адміністрація, Державна казначейська служба України, отримали в особистому кабінеті Електронного суду 20.08.2023 року та 23.08.2023 року, що підтверджується довідками.

Відзивів від відповідачів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року не надходило.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав, в особистому кабінеті Електронного суду 23.08.2023 року, що підтверджується довідкою.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 судову повістку отримав в особистому кабінеті Електронного суду, 04.10.2023 року, що підтверджується довідкою. За допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС надав суду заяву в якій просить розгляд справи, призначений на 30.10.2023 року провести без його участі.

Відповідачі судові повістки отримали 04.10.2023 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Держави України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування збитків (упущеної вигоди) за період 13 місяців з червня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 2353196,56 грн, завданих органами державної влади, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги за своїм суб`єктним складом не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач є самозайнятою особою - фізичною особою-підприємцем 3 групи.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, такі складові як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожен із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Предметна і суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір є підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі правової норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми права, що безпосередньо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, зокрема завданої внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, що мала наслідком втрату позивачем доходу від здійснення підприємницької діяльності у період з червня 2022 року по червень 2023 року включно.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду як фізична особа, та просив стягнути збитки (грошові доходи), які він втратив внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного штрафу, як на фізичну особу. Правовідносини, які виникли між сторонами не пов`язані із здійсненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності та врегульовані положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення з Держави України на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків (упущеної вигоди), суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги за своїм суб`єктним складом не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, однак суд першої інстанції не врахував предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, та того, що правовідносини між сторонами виникли внаслідок завдання ОСОБА_1 шкоди, як фізичній особі, а не внаслідок здійснення останнім підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, виходячи із предмета та підстав позову, із якими звернувся ОСОБА_1 , як фізична особа, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для віднесення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків (упущеної вигоди) до справ на які поширюється юрисдикція господарських судів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року і направлення справи в частині позовних вимог про стягнення з Держави України на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків (упущеної вигоди) за період 13 місяців з червня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 2353196,56 грн до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Н.В. Стахова