Справа № 212/7526/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Мотуз О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 100 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 з 13 листопада 2014 року по 13 вересня 2023 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на різних посадах у різних структурних підрозділах АТ «КЗРК». Вказав, що 28 вересня 2017 року, під час виконання трудових обов`язків із ОСОБА_1 стався нещасний випадок внаслідок якого він отримав травму у вигляді травматичного відсічення нігтьової фаланги 4 пальця лівої кисті, забійної рани 3 пальця лівої кисті, забоїв та саден лівого надпліччя. Актом спеціального розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 30.01.2018 позивачу при первинному огляді встановлено 10% втрати працездатності. В подальшому при повторному переогляді, висновком МСЕК від 15.03.2022 позивачу було встановлено 10% втрати працездатності. Зазначив, що в результаті отриманої травми позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, побуту. Вказав, що позивач постійно переживає як фізичні так і моральні страждання, через травму позивачу систематично необхідно отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривого, дратівливості. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю і страждань. Ушкодження отримане позивачем має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Набута внаслідок травми вада нагадує про себе позивачу щохвилинно та створює для нього постійний безперервний дискомфорт.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що втрата працездатності встановлена позивачу не безстроково, з переоглядом, та без визначення групи інвалідності. Вказав, що після отримання травми позивач ще майже 6 років продовжував працювати на підприємстві відповідача, будучи зайнятим повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці. Крім того зазначив, що у настанні нещасного випадку наявна вина лише самого позивача, який не подбав про особисту безпеку, і основною причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці ОСОБА_1 , а тому вина відповідача як роботодавця за забезпечення безпечних умов праці у даному випадку відсутня, і тому відповідач не повинен відповідати за завдану позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 листопада 2014 року по 13 вересня 2023 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і був звільнений з підприємства відповідача 13 вересня 2023 року, за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 6-8).

Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 02 жовтня 2017 року, 28 вересня 2017 року о 03:30 годині на дільниці №3 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», штрек скреперування в осях 73-76 висячого боку гор. 1210м з гірником очисного забою ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму у виді травматичного відсічення нігтьової фаланги 4 пальця лівої кисті, забійну рану 3 пальця лівої кисті, забої, садна лівого надпліччя Травма за ступенем тяжкості відноситься до категорії легка.

Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 гірник очисного забою дільниці №3 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який під час виконання робіт з технічного обслуговування обладнання не подбав про особисту безпеку та здоров`я, чим порушив вимоги п. 1.13.1, п. 3.4.11 «Інструкції з охорони праці №03 для гірника очисного забою» (а.с.9-11).

30 січня 2018 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 10% втрати професійної працездатності з 30 січня 2018 року до 01 лютого 2019 року, з переоглядом 10.01.2019, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №017327 від 30.01.2018 (а.с.15).

15 березня 2022 року ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 10% втрати професійної працездатності з 01.02.2022 до 01.02.2025, з переоглядом 10.01.2025, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №061077 від 15.03.2022 (а.с.16).

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 28 вересня 2017 року, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, ОСОБА_1 первинно встановлена втрата професійної працездатності 10%, без встановлення групи інвалідності, повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності, з переоглядом 10.01.2025.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку і отриманої виробничої трави при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої виробничої травми, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 10%, без встановлення групи інвалідності, та повторно у розмірі 10% з переоглядом, наявність вини лише самого позивача у настанні нещасного випадку, і враховуючи вказане суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 30 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265,435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,- задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 27 жовтня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко