Справа №323/241/22
Провадження №2/336/2148/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 в провадження Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов позов АТ «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, в якому представник позивача ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість, що виникла за адресою надання послуги: АДРЕСА_1 за період з січня 2020 року по січень 2021 року у сумі 5 325,45 гривень.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідачка є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Запоріжгаз» за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 здійснювалося фактичне використання природного газу за вказаною адресою, у зв`язку з чим на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачка вчасно оплату за надані послуги з розподілу природного газу не вносила, у зв`язку з чим за період з січня 2020 року по січень по 2021 року по особовому рахунку обліковується заборгованість у сумі 5 325,45 гривень. 24.12.2020 на адресу відповідачки було направлено досудове попередження з проханням сплатити заборгованість, яка зі сторони останньої залишилася без виконання. 25.03.2021 позивач звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу. Ухвалою суду від 14.05.2023 (справа №323/736/21), судовий наказ (провадження №2-н/323/92/21), виданий судом 07.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Запоріжгаз» заборгованості скасовано. У зв`язку з вказаним, представник позивача просив стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 5 325,45 гривень та судові витрати.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022, позовній заяві було присвоєно єдиний унікальний номер №323/241/22 (провадження №2/323/435/22) та передано на розгляд судді Мінаєву М.М.

Ухвалою від 10.02.2022 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президентом України було видано Указ №64/2023 «Про введення воєнного стану в Україні».

На підставі Розпорядження Верховного Суду № 29/0/9-22 від 10.05.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», розгляд справ, які відносяться до територіальної підсудності Оріхівського районного суду Запорізької області здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

На виконання вищевказаного розпорядження,10.05.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Оріхівського районного суду Запорізької області надійшли матеріали судових справ (цивільного провадження), до складу яких увійшли і матеріали вказаної справи.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023, матеріали цивільної справи №323/241/22 (провадження№2/336/2148/2023) надійшли в провадження судді Звєздової Н.С.

Ухвалою суду від 11.07.2023 матеріали вказаної справи прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідачкою відзив на позов подано не було.

22.08.2023 представник відповідачки адвокат Лобаченко О.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.08.2023 серії АР 1116166 та Договору №22-08-2023 про надання правової допомоги від 22.08.2023, через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення, у яких посилаючись на те, що з ініціативи позивача за адресою відповідачки з 2019 року було припинено постачання природного газу (що підтверджується показами лічильника газу з 2019 по 2020 року), тому, відповідачка не користується послугами АТ «Запоріжгаз», ані іншими постачальниками природного газу. Газопостачання припинено, ще до того, як була введена система так званого платного розподілу природного газу. Вважає позовні вимоги повністю необґрунтованими.

Ухвалою суду від 22.08.2023 у АТ «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» витребувано письмові докази, а саме: 1) того, що за адресою надання послуг ( АДРЕСА_1 ) дійсно було припинено газопостачання; 2) зазначення з якого саме часу та на підставі яких документів (Акти, протоколи, розпорядження, тощо) припинено газопостачання; 3) надати докази того, чи зверталася відповідачка до АТ «Запоріжгаз» з заявою про розірвання договору про розподіл природного газу за вказаною адресою та припинення надання вказаних послуг.

18.09.2023 представником позивача суду надано письмові пояснення, у яких зазначено, що 30.07.2019 працівниками АТ «Запоріжгаз» за вищевказаною адресою було припинено газопостачання/розподіл природного газу, шляхом перекриття крану (засувки) та його опломбування пломбою №С46710361, в обґрунтування чого надав копію Акту від 30.07.2019. Відповідача не зверталася до позивача з заявою про розірвання договору про розподіл природного газу за спірною адресою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому та поясненнях.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

Представник відповідачки адвокат Лобаченко О.В. з аналогічними заявами до суду не звертався.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України, відповідно до п.8 якої, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною першою ст.714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Функціонування ринку природного газу в Україні урегульовано положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс газорозподільних систем), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.п.17, 23, 33, 35, 37, 39 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG; розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; суб`єкт ринку природного газу це оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Кодекс газорозподільних систем здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу». Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до п.3 гл.1 розділу І КГС, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» (надалі - АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», з 1 липня 2015 року, на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління. Таким чином, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед, суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI КГС встановлено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI КГС, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч.3 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Пунктом 7 глави 3 розділу VI КГС визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У відповідності до пункту 2.3. Договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором. Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розмішена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Судом встановлено, що споживачем послуг, які надавалися АТ «Запоріжгаз» за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на її ім`я за вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вказана обставина визнана сторонами, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає окремому доведенню.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ, згідно п.5 Глави 6 Розділу 5 в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Боржником здійснювалося фактичне споживання природного газу, а отже договір є укладеним.

Згідно п. 2.1. Договору, за цим Договором Оператор ГРМ (Заявник) зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

У відповідності до п. 6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.4 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Так, згідно наданих суду письмових доказів, 30.07.2019 працівниками АТ «Запоріжгаз» за адресою: Запорізька область м. Оріхів, вул. Соборна, буд.47 було припинено газопостачання/розподіл природного газу шляхом перекриття крану (засувки) та його опломбування пломбою №С46710361, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією Акту про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 30.07.2019. Причиною припинення стало «наявність витоків газу».

З пояснень представник відповідачки, покази лічильника природного газу з 2019 по 2020 рік є 29087, що говорить про те, що за вказаний період відповідачка не користувалася послугами позивача.

Ознайомившись з вказаним твердженням, суд приходить до наступного висновку.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до підпункту 3 п. 1 Загальних положень «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Відносини між сторонами регулюються на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Пропозицією укласти договір, відповідно до ст. 641 ЦК України, є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

У разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір хоч і не надала відповідь про прийняття договору, але вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2ст. 642 ЦК України).

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. У випадку наявності у побутового споживача декількох об`єктів за різними поштовими адресами укладаються окремі договори розподілу природного газу по цих об`єктах.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом встановлено, що факт приєднання споживки до умов договору розподілу природного газу підтверджується тим, що заява про припинення розподілу природного газу від неї не надходила.

Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, навіть при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Отже, відсутність підпису відповідачки ОСОБА_1 на заяві-приєднанні до умов договору розподілу природного газу не свідчить про те, що між позивачем та відповідачкою не укладено договір, оскільки крім підписання заяви, приєднанням споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення ним будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Також встановлено, що відповідно до фінансового стану розрахунків за послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 показники лічильника за період з січня 2020 року по січень 2022 року не змінювалися та становили 29087, що вказує на те, що природний газ з вказаною адресою не споживався.

Разом з тим, відповідно до абзацу 11 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Однак ОСОБА_1 таку наяву не подавала. Вказана обставина не була спростована відповідачкою та її представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору .

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Розділом VІ Типового договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Постановою НКРЕКП від 07.10.2019№ 2080 до Кодексу ГРМ були внесені зміни до глави 6 розділу VI наступного змісту: «Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2020 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року.

Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Згідно п.4 Глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до умов абз.2 п.6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 глави6 розділу VI Кодексу ГРС, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно наданого позивачем розрахунку, який суд визнає належним та допустимим доказом, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Запоріжгаз» за надані послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 за період з січня 2020 року по січень 2022 року склала 5 325,45 гривень.

Вказаний розрахунок не було спростовано відповідачкою та її представником, як і не було надано доказів звернення ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» з заявою про припинення розподілу природного газу за її адресою споживання.

В порушення умов Типового договору, ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачувати виниклу заборгованість не бажала, у зв`язку з чим 24.12.2020 на її адресу АТ «Запоріжгаз» було направлено Досудове попередження № 69003.2-Сл-11008-1220, у якому було запропоновано сплатити виниклу заборгованість протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання попередження.

Конверт з Досудовим повідомленням повернувся на адресу АТ «Запоріжгаз» з відміткою про невручення.

З огляду на вказане, АТ «Запоріжгаз» звернулося до Оріхівського районного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 по 01.01.2021 у сумі 4 949,90 гривень.

Заяву було задоволено та 07.04.2021 видано судовий наказ (справа №323/736/21, провадження №2-н/323/92/21) яким з ОСОБА_1 стягнуто відповідну заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору.

В подальшому ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.05.2021 (провадження №2-с/323/2/21) було задоволено заяву ОСОБА_1 та судовий наказ (справа №323/736/21, провадження №2-н/336/92/21) - скасовано. Заявнику роз`яснено його право звернутись з відповідними вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Позивач скористався вказаним правом, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно з п.8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за довго ром розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ коригує данні технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужностей) на відповідній ГРМ згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Припинення споживання природного газу через витоки газу, несплату послуг, тощо - не звільняє споживача, приєднаного до системи газопостачання, від оплати послуг за забезпечення доступу до газорозподільної системи з можливістю споживання природного газу. Відповідачка остаточно не відмовилася від послуг з газопостачання, про розірвання договору не заявляла.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду у постанові від 07.10.2021 у справі №468/1649/20-ц.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а відтак підлягають повному задоволенню з вище наведених підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 481,00 гривня, що складається з суми, сплаченого судового збору за подання вказаного позову - 2 254,00 гривні, та сплаченого судового збору за подання заяви про видачу судового наказу 227,00 гривень, що відповідає положенням ч.2 ст.164 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» заборгованість за розподіл природного газу у сумі 5 325 (п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 45 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» судовий збір у сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 31.10.2023

Реквізити учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ»», місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд.7, , (реквізити для сплати суми боргу: п/р № НОМЕР_2 в Філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957; реквізити для сплати судового збору: п/р № НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий Дім» м. Київ, МФО 300647).

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Н.С. Звєздова