ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7565/23 Справа № 202/7633/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року МТСБ України звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, за яким просили суд стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 51 673, 90 грн.

Позов мотивовано тим, що у зв`язку із порушенням відповідачем ПДР України, транспортний засіб Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень. На момент ДТП відповідальність відповідача застрахована не була. У зв`язку із чим позивачем було здійснено регламенту виплату на користь потерпілого у розмірі 50 193, 90 грн. та додатково понесено витрати на збір документів у розмірі 1 480,00 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу у розмірі 51 673, 90 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині визначеного розміру відшкодування та ухвалити нове рішення у частині визнання відшкодування, враховуючи спільну вину двох учасників ДТП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що у відповідності до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року, яка набрала законної сили 12 квітня 2021 року, прийнятої у справі №201/921/21, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП України на підставі п.7 ст.247 КУпАП України провадження закрито у зв`язку із збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності (далі постанова суду).

Вказаною вище постановою було встановлено, що ОСОБА_1 13 жовтня 2020 року о 19 годині 00 хвилин, керуючи мотоциклом «Хонда», д/н НОМЕР_2 , рухався в районі електроопори № 822 по пр. Гагаріна в м. Дніпрі, де при виникненні небезпеки своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який виїжджав з вул. Марії Кюрі на пр. Гагаріна та повертав ліворуч. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав сам правопорушник (далі ДТП).

У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

30 грудня 2020 року ОСОБА_2 складено та підписано повідомлення про ДТП на адресу МТСБУ.

Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №22/21А від 11 лютого 2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП, складає 52 690, 07 грн. Матеріальний збиток, заподіяний власнику Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 50 193, 90 грн. без урахування складової ПДВ.

Наказом МТСБУ було вирішено сплатити на рахунок ОСОБА_3 кошти в розмірі 50 193, 90 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, справа №73350.

31 травня 2021 року позивачем перераховано на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 50 193, 90 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, що підтверджується копією платіжного доручення №1030788.

Окрім того, позивачем 25 лютого 2021 року було перераховано на користь ФОП ОСОБА_4 суму у розмірі 1 480,00 грн. з призначенням платежу оплата послуг аваркома (експерта) по справі №73350.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, на момент ДТП, застрахована не була.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень частини першої статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 38.2.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи № 201/908/21 фактично було встановлено вину двох учасників ДТП, а тому висновок суду про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в зазначеній справі було закрито провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, вироку не виносилось, а тому встановити вину іншої особи немає можливості.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду № 477/874/19, то їх колегія суддів відхиляє, оскільки в цій постанові викладено висновок щодо солідарного обов`язку з відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, саме третім особам.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Рішення суду було оскаржено лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а отже в іншій частині не було предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко