Провадження № 2/750/1681/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2023 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути втрати від інфляційних процесів у сумі 47103 грн. 18 коп. та три проценти річних у сумі 11564 грн. 38 коп., а всього 58667 грн. 56 коп.

Обґрунтовано позов тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2015 року в справі № 750/10173/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 50000 грн. Виконавчий лист, виданий на виконання даного рішення суду, знаходився на примусовому виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 серпня 2023 року виконавче провадження було закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. За вказаних обставин, позивач має право на стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних за період з 23 листопада 2015 року до 08 серпня 2023 року, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач з використанням засобів поштового зв`язку подав відзив на позов, в якому просить застосувати строк позовної давності у три роки та задовольнити позов частково, а саме в сумі 10559 грн. 58 коп. Зокрема, відповідач у відзиві зазначив, що право на пред`явлення позову про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (в даному випадку 08 серпня 2020 року), а тому позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення коштів за період з 23 листопада 2015 року до 07 серпня 2020 року. Крім того, відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат у період з 24 лютого 2022 року, оскільки таке нарахування неможливе у період дії в Україні воєнного стану. Позивачем не враховано зазначене, а тому 3% річних та втрати від інфляційних процесів підлягають нарахуванню лише з 08 серпня 2020 року до 23 лютого 2022 року.

У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, зазначивши, що відповідач позов визнає частково, а саме: в сумі 10559 грн. 58 коп. Також, представник відповідача в поданій заяві просив застосувати строк позовної давності.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2015 року в справі № 750/10173/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 50000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 4-5).

Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання стягувачу - ОСОБА_1 було видано виконавчі листи.

11 вересня 2020 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тяжких Діаною Сергіївною відкрито виконавче провадження № 63007459 з виконання виконавчого листа № 750/10173/15-ц, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 50000 грн. (а.с. 6).

Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Титарчука Миколи Олеговича від 08 серпня 2023 року виконавче провадження № 63007459 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 50000 грн. закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`заний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Суд враховує, що з ухваленням рішення суду про стягнення боргу у 2015 році зобов`язання відповідача сплатити борг позивачу не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання - 08 серпня 2023 року. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 08 серпня 2023 року.

Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних за період з 24 лютого 2023 року по 08 серпня 2023 року, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також, главою 19 Цивільного кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права в їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц вказала, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивач звернувся до суду з позовом з використанням засобів поштового зв`язку 15 серпня 2023 року.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляційних процесів в сумі 8239 грн. 31 коп. та 3% річних в сумі 2291 грн. 59 коп. за період з 15 серпня 2020 року до 23 лютого 2022 року, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) втрати від інфляційних процесів у сумі 8239 грн. 31 коп. та три проценти річних у сумі 2291 грн. 59 коп., а всього 10530 грн. 90 коп. (десять тисяч п`ятсот тридцять грн. 90 коп.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 192 грн. 71 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя