Справа № 932/4775/20
Провадження № 2/932/498/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцева Т.О.

при секретарі судового засідання - Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання зобов`язання та договорів припиненими, припинення обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в квітні 2020 року звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», в якій просили визнати зобовязання за договором про надання споживчого кредиту та договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року та додаткову угоду № 3 від 26.03.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Відкритим (Публічним) акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк") припиненими; визнати зобов`язання за договором поруки та договір поруки №0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року до договору поруки №0/2 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_2 та Відкритим (Публічним) акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк") припиненими; визнати іпотеку за договором іпотеки та відповідний договір іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року та договір про внесення змін від 26.03.2015 року до договору іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Відкритим (Публічним) Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк") припиненими; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 9186621 від 27.03.2008 року, щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, 27.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. 26 березня 2015 року була укладена додаткова угода № 3 до Договору про надання споживчого кредиту №0. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року. 27.03.2008 року було укладено договір іпотеки № 0/0/1, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 26 березня 2015 року було укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки № 0/0/1. 16.03.2016 року за вихідним номером 30-12/32612 АТ «УкрСиббанк» їх на адресу надіслав вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту. Дана вимога була отримана 21.04.2016 року. В даній вимогі вказано, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги Банк вимагає виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором, а саме: сплатити Банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі. Тобто, Банк вимагає достроково погасити всю заборгованість по кредитному договору чим фактично змінив строк дії договору встановивши новий, а саме 32 день з дня отримання вимоги (в даному випадку 23 травня 2016 року).

Позивачі зазначають, що ними повністю виконано дану вимогу та виплачено грошові кошти, що виставлялися Банком по даній вимозі. На їх звернення до Банку з заявою про припинення договорів, їх повідомлено, що Банк вважає, що договори продовжують свою дію. Також, Банком у відповіді від 12.03.2020 року № 24-1-01/23727 вказано, що загальна сума сплачених коштів після вимоги про дострокове погашення заборгованості була сплачена у розмірі 312 986, 62 грн, у тому числі після зміни строку повернення кредиту (з 23.05.2016 року) - 296705, 00 грн. Банк вказує, що Банк виставляв загальну суму у розмірі 302 013, 85 грн., а ними - позивачами було сплачено різницю у розмірі 5300 грн, що підтверджується відповідною квитанцією про оплату. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі № 200/13862/16-ц було відмовлено у позовних вимогах АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з посиланням на те, що заборгованість за кредитним договором погашено в повному обсязі та правовідносини за кредитним договором припинилися в повному обсязі. У зв`язку з тим, що ними повністю виконано вимоги Банку вони вважають, що є всі підстави для того, щоб зобов`язання за кредитним договором, а також відповідні договори кредиту, іпотеки та поруки припинили свою дію.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 року для розгляду даної справи був визначений суддя Яковлев Д.О., який ухвалою від 28.04.2020 року залишив вказану позовну заяву без руху з наданням позивачам строку для усунення її недоліків.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 14.12.2020 року № 498 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 року для розгляду даної справи була визначена суддя Лукінова К.С., якою ухвалою від 24.12.2020 року дану справу передано для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.02.2021 року вказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2020 року скасована і справа направлена до районного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі № 200/13862/16-ц за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 28.04.2022 року № 223 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 02.05.2022 року вказана цивільна справа прийнята суддею до свого провадження, провадження у справі залишено зупиненим.

Ухвалою судді від 01.11.2022 року провадження у даній цивільній справі було поновлено, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судове засідання представник позивачів надав заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також з боку позивачів на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому вказується про те, що зобов`язання позивачів є повністю виконаними, заборгованість повністю погашена.

Представник відповідача у наданому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що заборгованість існує, а тому підстав вважати договори припиненими відсутні.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є відповідач, було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. 26 березня 2015 року між ними була укладена додаткова угода № 3 до Договору про надання споживчого кредиту №0.

В якості забезпечення виконання умов кредитного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року.

27.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 0/0/1, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 березня 2015 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки № 0/0/1.

16.03.2016 року за вихідним номером 30-12/32612 АТ «УкрСиббанк» на адресу позивачів надіслав вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту, яка була отримана 21.04.2016 року.

В даній вимогі вказано, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги Банк вимагає виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором, а саме: сплатити Банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі. Тобто, Банк вимагав достроково погасити всю заборгованість по кредитному договору, чим фактично змінив строк дії договору, встановивши новий, а саме 32 день з дня отримання вимоги (в даному випадку 23 травня 2016 року).

Вбачається, що позивачами повністю виконано дану вимогу та виплачено грошові кошти, що вимагалися до сплати Банком по даній вимозі.

Позивачі звернулись до Банку з заявою про припинення договорів, на що їх повідомили, що Банк вважає, що договори продовжують свою дію. Також, Банком у відповіді від 12.03.2020 року № 24-1-01/23727 вказано, що загальна сума сплачених коштів після вимоги про дострокове погашення заборгованості була сплачена у розмірі 312 986, 62 грн, у тому числі після зміни строку повернення кредиту (з 23.05.2016 року) - 296705, 00 грн. Банк вказує, що Банк виставляв загальну суму у розмірі 302 013, 85 грн. Позивачами було сплачено різницю у розмірі 5300 грн, що підтверджується відповідною квитанцією про оплату.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року, ухваленим у справі № 200/13862/16-ц, було відмовлено у позовних вимогах АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з посиланням на те, що заборгованість за кредитним договором погашено в повному обсязі та правовідносини за кредитним договором припинилися в повному обсязі.

Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Реалізуючи своє право, передбачене вищезазначеною частиною статті 1050 ЦК України, надсилаючи вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, кредитор в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов`язання за кредитним договором і строк виконання зобов`язання за договором настає достроково.

Логічним є те, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права є волевиявленням кредитора, який бажає повернути достроково надані боржнику кошти через порушення ним кредитної дисципліни, при цьому добровільно відмовляючись отримувати прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом, які б могли бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору.

Направлення вимоги про дострокове стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок по поверненню достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором.

З цією метою Великою Палатою Верховного Суду було винесено дві Постанови, а саме від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в яких було чітко сформовано однозначну позицію відповідно до якої: «Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.»

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Тобто з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника - зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Судом встановлено, про що зазначено вище, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі № 200/13862/16-ц було відмовлено у позовних вимогах АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з посиланням на те, що заборгованість за кредитним договором погашено в повному обсязі та правовідносини за кредитним договором припинилися в повному обсязі. Також це підтверджено і квитанціями, які наявні в матеріалах даної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19).

Таким чином, вказане рішення суду вступило в законну силу і встановлені ним обставини не підлягають доказуванню відповідно до ст. 82 ЦПК України.

А тому позовні вимоги про визнання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року та додаткової угоди № 3 від 26.03.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Відкритим (Публічним) акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк") припиненими є повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором та договором поруки, то ці вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 546, 575 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою (зокрема іпотекою, як окремим видом застави), притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Виходячи з положень статті 572 ЦК України, статей 1, 33 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до приписів статей 2, 20, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статей 1, 7 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як застава нерухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору, є приватним забезпечувальним обтяженням, яке підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначеному Законом. Тобто інститут реєстрації спрямований на захист прав кредиторів від недобросовісної поведінки боржників та третіх осіб, в тому числі інших кредиторів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України, статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів.

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц; у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 585/2333/21.

Тобто у зв`язку із припиненням зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, додатковою угодою № 3 від 26.03.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 припинилися зобов`язання за договором поруки та договір поруки №0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року до договору поруки №0/2 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_2 та Відкритим (Публічним) акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк"), а також припинилася іпотека за договором іпотеки № 0/0/1 та відповідний договір іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року та договір про внесення змін від 26.03.2015 року до договору іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Відкритим (Публічним) акціонерним товариством "Укрсиббанк" (наразі Акціонерне товариство "Укрсиббанк").

Отже, позовні вимоги є повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року та додаткову угоду № 3 від 26.03.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими; визнати зобов`язання за договором поруки та договір поруки №0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року до договору поруки №0/2 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими; визнати іпотеку за договором іпотеки № 0/0/1 та відповідний договір іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року та договір про внесення змін від 26.03.2015 року до договору іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 9186621 від 27.03.2008 року щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , задовольнивши цю вимогу як похідну від вищевказаних.

У звязку з задоволенням позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 8052,00 грн. (2684,00 х 3 позовні вимоги)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання зобов`язання та договорів припиненими, припинення обтяжень - задовольнити.

Визнати зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року та додаткову угоду № 3 від 26.03.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими.

Визнати зобов`язання за договором поруки та договір поруки №0/2 від 27.03.2008 року з відповідною додатковою угодою № 1 від 26.03.2015 року до договору поруки №0/2 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими.

Визнати іпотеку за договором іпотеки № 0/0/1 та відповідний договір іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року та договір про внесення змін від 26.03.2015 року до договору іпотеки № 0/0/1 від 27.03.2008 року, що були укладені між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненими.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 9186621 від 27.03.2008 року щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в сумі 8052,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційнаскарга поданапротягом тридцятиднів здня врученняйому повногорішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева