Справа № 462/5356/22 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. в
Провадження № 22-ц/811/1179/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

за участю секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в якому просила:

-визнати недостовірною та такою, що порушує її право на повагу до її гідності, честі та недоторканності ділової репутації інформацію, розповсюджену відповідачами в присутності працівників магазину мережі Близенько» на АДРЕСА_1 та у письмовій заяві, адресованій директору мережі магазинів «Близенько» у м. Львові щодо ніби-то її захворювання туберкульозом;

-зобов`язати відповідачів спростувати поширену ними недостовірну інформацію шляхом озвученння спростування у присутності колективу магазину «Близенько», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та направлення письмової заяви на ім`я директора мережі магазину «Близенько» у м. Львові;

-стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн та 992,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачі у справі є її сусідами. В ході конфлікту між нею та відповідачами, який мав місце 24.07.2022, відповідачі погрожували прийти за місцем її роботи та домогтись її звільнення. 25.07.2022 о 08.05 год. відповідачі прибули за місцем її роботи у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та, стверджуючи у присутності працівників магазину та відвідувачів, що вона та її сім`я хворіє відкритою формою туберкульозу, а також образливо висловлюючись щодо неї з приводу проживання із чоловіком без реєстрації шлюбу, образили її честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, відповідачі також звернулись із письмовою заявою до головного офісу мережі магазинів «Близенько», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якій стверджували, що позивачка та члени її сім`ї хворіють відкритою формою туберкульозу та вимагали її звільнення з роботи, що суперечить прийнятим у суспільстві принципам етики та моралі. Для спростування неправдивої інформації та підтвердження свого права на допуск до роботи змушена була додатково здавати відповідні аналізи у медзакладі. Вказує, що внаслідок поширення відповідачами недостовірної інформації щодо стану її здоров`я завдано шкоди її немайновим правам, зокрема створено негативну оцінку її особи в очах оточуючих, чим порушено її честь, гідність, ділову репутацію та завдано моральну шкоду. На підставі наведеного, просила позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розповсюджену відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у заяві від 25.07.2022, адресованій директору мережі магазинів «Близенько» у м. Львові, згідно тексту якої ОСОБА_6 несе загрозу здоров`ю покупців, оскільки проживає та перебуває у тісному контакті із членами сім`ї, які хворіли та хворіють відкритою формою туберкульозу.

Зобов`язано відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 спростувати зазначену недостовірну інформацію у тому самому порядку, в якому відбулось її поширення, а саме шляхом надіслання письмової заяви із спростуванням такої інформації на адресу директора мережі магазинів «Близенько» у м. Львові.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн.

Стягнуто порівно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь позивача 208,40 грн судового збору.

Стягнуто порівно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд для повноти розгляду справи мав би викликати в судове засідання сторони та таким чином міг без буд-яких проблем ідентифікувати учасників інциденту, отримати пояснення відповідачів по наданому відео та допитати свідків, які б чітко підтвердили викладені в позовній заяві доводи щодо розповсюдження відповідачами неправдивої інформації відносно стану її здоров`я в їх присутності та присутності наявних на цей час в приміщенні магазину покупців. Саме в цьому і полягає неповнота розгляду справи та відповідно винесення необ`єктивних висновків, що призвело до відмови у задоволенні вище зазначеної вимоги.

Крім того, сума в розмірі 6000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди відповідачами є недостатньою для того, щоб вони усвідомили та припинили вчиняти протиправні дії відносно неї, адже ще рішення не вступило в закону силу, а відповідачі подали нову заяву керівництву мережі магазинів «Близенько» про те, що вона нібито знаходиться на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд не надав жодної правової оцінки тому, що через подану відповідачами керівництву мережі магазинів «Близенько» заяву, її відсторонили від роботи та зобов?язали зробити додатково тест на наявність захворювання туберкульозом і у разі її відмови від проходження такого б звільнили з роботи. Також судом у рішенні не надано жодної оцінки тому, що через створеного відповідачами інциденту вона потрапила до лікарні КНП «Львівське ТМО-2» ВП» 5а Лікарня» із скаргами на часті приступи ядухи, свистяче дихання, задишка при фізичному навантаженні, загальну слабкість, поганий сон, відчуття скутості в грудній клітці при диханні, утруднене дихання носом, яке сталося внаслідок перенесеного стресу на роботі із-за відповідачів. Тобто це свідчить про не об`єктивний та не повний розгляд справи. Тому рішення має бути змінено в цій частині, яким зобов`язати відповідачів відшкодувати моральну шкоду в сумі розміром 100 000,00 грн.

Просить рішення: 1) в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов?язания ОСОБА_5 та ОСОБА_3 спростувати поширену ними відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом озвучення спростування в присутності колективу магазину «Близенько» по АДРЕСА_1 скасувати та зобов?язати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 спростувати поширену ними недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , шляхом озвучення спростування в присутності колективу магазину «Близенько» по АДРЕСА_1 ; 2) змінити розмір моральної шкоди з 6000 грн, визначеної судом на 100 000 грн; 3) змінити суму судового збору з 208.40 грн визначену судом та стягнути з відповідачів солідарно судовий збір в сумі розміром 992.40 грн та 2481.00 грн; 4) змінити визначений судом розмір витрат на правничу допомогу з 5000 грн на 15 000 грн згідно наданої квитанції та акту виконаних робіт.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позовна вимога позивачки не підтверджена допустимим доказами. Встановлюючи факти розповсюдження недостовірної інформації, суд першої інстанції неправильно з перекрученням змісту даного письмового доказу, прийшов до висновку про те, що мало місце розповсюдження неправдивої інформації про те, по позивач хворіє відкритою формою туберкульозу. В цьому можна пересвідчитись детально дослідивши контекст заяви від 25.07.2022.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, які не підтверджують факту розповсюдження неправдивої інформації про те, що позивач хворіє відкритою формою туберкульозу, суд першої інстанції неправомірно робить висновок, в якому зазначає наступне: «Судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо відсутності факту поширення інформації про стан здоров?я саме позивача, оскільки судом беззаперечно встановлено факт надіслання відповідачами заяви від 25.07.2022». З даного вбачається, що суд першої інстанції не хоче прийняти належні і перевірені ним докази того, що не мало місця розповсюдження неправдивої інформації про те, що позивач хворіє відкритою формою туберкульозу і не приймає заперечення апелянта і відповідача, хоча дійсно в контексті заяви від 25.07.2022 жодного слова не сказано про те, що позивач хворіє відкритою формою туберкульозу.

Просить рішення скасувати, ухвалити нове яким відмовити позивачу у позові в повному обсязі за безпідставністю, звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору, оскільки вона є інвалідом ІІ групи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначений у ній, проти задоволення скарги ОСОБА_3 заперечили, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на скаргу.

ОСОБА_3 та представник відповідачів ОСОБА_4 підтримали її апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення скарги ОСОБА_7 з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частиною першою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими благами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

При розгляді справ вказаної категорії потрібно враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, потрібно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, надавши оцінку усім доказам у справі.

Як вбачається з матеріалів справи 25.07.2022 на ім`я директора мережі магазинів «Близенько» м. Львів відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було направлено підписану ними заяву такого змісту: «Доводжу до Вашого відмова, що у Вашій мережі магазинів «Близенько» працює на випічці хлібобулочної продукції гр. ОСОБА_6 , яка проживала і проживає в колі своєї сім`ї, члени якої хворіли і померли від відкритої форми туберкульозу. А також, хочемо повідомити, що ОСОБА_6 є в тісному контакті та разом проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , який хворіє туберкульозом. Дана ситуація є неприпустимою при виготовленні і випічці нею хлібобулочних виробів і фасуванні інших товарів, так як несе загрозу здоров`ю покупців. Прошу прийняти міри по даному факту».

Згідно відповіді виконавчого директора Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» В. Шайнера вказана заява надійшла на адресу ПП «Мережа-Сервіс Львів» у поштовому відправленні 27.07.2022.

Як вбачається із результатів лабораторних досліджень медичної лабораторії «Мед Лаб» від 18.08.2022 показник ОСОБА_1 Mycobacterium tuberculosis (туберкульоз) негативний.

Оцінюючи зміст заяви від 25.07.2022, колегія суддів вважає, що оспорена інформація сформульована ОСОБА_3 та ОСОБА_5 способом категоричного та стверджувального висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження спірної інформації вона була виражена без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана інформація не є оціночним судженням, що вказує на суб`єктивну думку відповідачів, вона є недостовірною, що підтверджено доказами, а тому є такою, що порушує ділову репутацію позивачки, принижує її честь та гідність.

Викладена відповідачами у заяві від 25.07.2022 інформація стосувалась стану здоров`я безпосередньо і позивачки та в подальшому стала предметом для додаткової перевірки стану здоров`я ОСОБА_1 .

Встановивши, що відповідачами поширено недостовірну інформацію, яка стосується позивачки, та яка завдана шкоди її особистим немайновим правам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розповсюджену відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у заяві від 25.07.2022, адресованій директору мережі магазинів «Близенько» у м. Львові та зобов`язання відповідачів спростувати зазначену недостовірну інформацію у тому самому порядку, в якому відбулось її поширення, а саме шляхом надіслання письмової заяви із спростуванням такої інформації на адресу директора мережі магазинів «Близенько» у м. Львові.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недостовірною інформації розповсюдженої в присутності працівників магазину «Близенько» на АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідачів спростувати таку інформацію у присутності колективу магазину «Близенько» у АДРЕСА_1 , районний суд правильно виходив з того, що позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що така подія мала місце.

В матеріалах справи містяться довідка про результати проведення перевірки ІТС ІП НПУ: № 11080 від 25.07.2022 за фактом звернення ОСОБА_1 з приводу події, яка мала місце 25.07.2022, та відповідь Відділу поліції № 1 від 01.08.2022, однак з таких неможливо встановити та перевірити викладені у позовній заяві обставини щодо розповсюдження 25.07.2022 відповідачами недостовірної інформації про стан здоров`я у присутності як працівників магазину, так і його відвідувачів, оскільки такі довідка та відповідь містять лише загальний виклад відомостей.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги надані позивачкою відеофайли на флеш накопичувачі, оскільки з наявних відео неможливо ідентифікувати учасників, відсутні будь-які відомості щодо дати, часу, місця події, крім того не відповідає вимогам, передбаченим ст. 100 ЦПК України та не містить необхідних реквізитів електронного доказу, визначених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відтак колегія суддів погоджується із рішення суду про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що внаслідок поширення відповідачами недостовірної інформації позивачці було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, і, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн, яку визначив з урахуванням всіх обставин справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині стягнення на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки районний суд визначив такий розмір, дослідивши надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи складність справи, розгляд якої проводився у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику у судові засідання та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), орієнтовному обсягу наданих робіт (послуг).

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із рішенням суду в частині розподілу судового збору, з таких підстав.

Враховуючи, що позивачем було заявлено дві вимоги немайнового та одну вимогу майнового характеру, які частково задоволені, на її користь підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 1052,40 грн, виходячи із ставок судового збору, що діяли на час подання позову, та пропорційно до задоволених позовних вимог.

Колегія суддів враховує, що відповідачка ОСОБА_3 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією довідки № 833727.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 судового збору на користь позивачки.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід року змінити в частині стягнення судового збору та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 526,20 грн судового збору, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 526,20 грн компенсувати позивачці за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 526,20 грн судового збору.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 526,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.10.2023

Головуючий

Судді