Провадження № 2/127/1332/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Поляруш І.О., Бородіч В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Вінницької міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року із позовом до суду звернувся ОСОБА_1 та просив встановити способи і порядок його участ у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 висував вимоги: спілкування з дитиною без обмежень за допомогою телефонного зв`язку, мережі інтернет, враховуючи розпорядок дня дитини; встановити систематичні побачення батька з сином кожний вівторок, четвер, субота або/та неділя в період часу з 10.00 годин до 20.00 годин (тривалість визначається за погодженням із матір`ю, але не менше 2 год разово у будні дні, та не менше 6 год у вихідні), без присутності матері дитини, на нейтральній території в межах населеного пункту за місцем проживання дитини або за місцем фактичного проживання батька, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся, зобов?язавши батька забирати та повертати дитину за адресою її проживання; супроводження дитини батьком до навчального закладу, гуртків, секцій тощо, з можливістю забирати дитину із таких закладів, з урахуванням думки дитини та попередження матері дитини; участь батька у батьківських зборах, святах (день св. Миколая, Новий рік, Різдво Христове, 8-го березня, Великдень тощо) та інших заходах, в яких бере участь дитина, як в присутності матері, так і без неї, тривалістю від 2 до 4 год; під час відпустки батька, у період зимових, весняних, літніх та осінніх канікул, батько має право проводити разом з сином від 3 до 7 днів шляхом спільного проведення часу за місцем свого проживання або поїздок на відпочинок в межах України, так і за кордоном без супроводу матері, протятом яких батько зобов`язаний забезпечити дитині харчування, проживання та оздоровлення; побачення батька з дитиною в день його народження (25 квітня), в день народження баби (17 листопада) та діда (31 травня) дитини по батьківській лінії за місцем проживання батька, баби та діда в період часу з 14:00 год до 20.00 год; організовувати святкування дня народження дитини 19 липня кожного року до досягнення дитиною повноліття, бути присутнім на святі з 12.00 год до 20.00 год; навідувати дитину під час її хвороби по місцю її перебування; зобов`язати матір дитини повідомляти факти захворювання та лікування дитини, про від`їзд (обставини та напрям) дитини за межі міста більше ніж на два дні, на вимогу батька повідомляти про місцезнаходження дитини, про фізичний чи психологічний стан; зобов`язати матір дитини негайно попередити батька про будь-які стани дитини, що можуть становити загрозу її життю чи здоров`ю та забезпечити вільну можливість батька піклуватись про дитину; заборонити матері налаштовувати дитину проти батька. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, проте вони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він, як і мати дитини, має право на участь у вихованні дитини. ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку надавати йому можливість бачитися з сином, тому він змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 21.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснити у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27.07.2023 року суд задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову, зобов`язав ОСОБА_2 надавати можливість позивачу бачитись, спілкуватись і проводити час з ОСОБА_4 2021 року народження кожен вівторок і четверг з 18 до 20 години, у неділю з 10 до 12 години поза межакми місця проживання дитини, без обмеження місця прогулянок, без присутності матері.

Відповідач надала відзив, проти позову частково заперечила, вказала, що ОСОБА_3 , 19.07.2021 року є малолітнім і йому не доречно користуватися гаджетами та спілкуватися за допомогою них із відповідачем. Відповідач вважала, що запропонований позивачем графік зустрічей не враховує порядок дня дитини; більшість вимог не конкретизовані, а тому не підлягають до задоволення. Наразі дитина перебуває на грудному вигодовуванні тому на довго залишати дитину із батьком вважає за не доцільним. Відповідач заперечувала проти участі динити в святкуваннях днів народжень баби та дід - батьків позивача так як вони не є сторонами у справі. Відповідач запропонувала свій графік побачень сина із батьком з урахуванням графіку дитини, а саме : систематичні побачення у середу і п`ятницю з 20 до 21 години; в 1, 3 суботу та неділю з 10 до 12 години в присутності матері в місцях попередньо погоджених з матір`ю дитини так як саме в цей часм позивач проводив час з сином в період спільного проживання сторін. Відповідач вважала, що зустрічі батька з сином повинні проходити тільки в її присутності до віку, який дозволятиме дитині без шкоди для психіки бути без мами в межах населеного пункту за місцем проживання дитини з заздаленідь погодженими між сторонами місцями зустрічей з урахуванням конкретних обмтавин, стану здоров`я, погодних умов, бажань і інтересів дитини. Відповідач вважала, що в інші дні, такі як дні народження батьків, бабусь, двідусів, Новий рік, * березня та інші свіята способи і порядок участі батька у вихованні дитини повинні виорішуватися особисто батькками виходячи з нгайкращих інтересів дитини та просила заборонити ьатькові налоаштовувати дитину проти матері.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив встановити порядок побачень із сином, наполягав на тому, щоб побачення були у відсутність відповідачки. Пояснив, що він добре ладить з сином, чудово знає вікові потреби дитини, можке хзапбензпечити гінієнічні та побутові потреби дитини.

Відповідач у судовому засіданні звертала увагу суду на те, що дитина мала та потребує уваги матері, вважає що деякі вимоги позивача наразі є недоцільними через вік сина. Відповідач вважала, що на даний час побачення з батьком слід проводити у її присутності. тому що тільки вона як мама знає що і коли потрібно динині найкраще. До шести років диттина не повинна користуватися гаджетами і лише зі шкільного віку може підтримувати звязок з батьком за допомогою телефона чи інтернету.

Загалом сторони погодились з запропонованим судом способом участі батька в вихованні сина, при цьому відповідач наполягала на зменшені часу , який батько проводить з сином, позивач наполягав на збільшенні.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву у якій просила у зв`язку із службовою необхідністю провести розгляд справи у її відсутність. Покладалася на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що він сторонам приходиться кумом. ОСОБА_1 знає з дитинства, разом виросли. Вважає, що позивач гарний батько, і прикладає усі сили, щоб його син ОСОБА_3 жив у достатку та радості. Негативної поведінки ОСОБА_1 по відношенню до дитини не бачив. Знає, що позивач бажає бачитися з сином.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона є близькою людиною для сторін, адже вони дружать сім`ями. Знає, що позивач добрий та відповідальний батько, любить сина та піклується про нього. Знає, що він з легкістю може нагодувати дитину та провести усі необхідні гігієнічні процедури. Їй відомо, що відповідач не дає бачитися позивачу із сином.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що вона знає сторони давно, із позивачем працює разом у офісі. ОСОБА_1 характеризує як доброго та турботливого батька. Позивач неодноразово приїздив на роботу із сином неодноразово на роботі при необхідності годував дитину та проводив усі необхідні гігієнічні процедури. Знає, що коли відповідачка була вагітною, то позивач дуже радів та чекав появи сина. Проблем у позивача щодо піклування сином не помічала. Вона запрошувала на святкування дня народження свого сина сторони і ОСОБА_8 , проте відповідач відмовила, обґрунтувавши відмову тим, що на святкуванні буде позивач. Була свідком коли позивач телефонував до відповідача з проханням побачити сина, на що отримав відмову. Вважає, що між батьком та сином є зв`язок, неодноразово бачила як вони добре ладять.

Сторони погодились, що кожден вівторок та четверг батько відвозить дитину в садочок, забирає з садочка і відвозить на заняття, після заняття спілкується з сином в привозить до дому не пізніше 20 години. Сторони не заперечували проти участі батька в батьківських зборах, у святах з участю ОСОБА_3 в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах як в присутності матері, так і без неї, тривалістю вказаних заходів. Можливість проведенням спільного відпочинку батька з сином без присутності матері з відвідуванням місця проживання батька, спільних подорожей в межах України з забезпеченням належного харчування, проживання та безпечного перебування в період відпустки ОСОБА_1 сторони погодити в період до досягнення дитиною 6 річного віку 2-х днів, після досягнення дитиною шестирічного віку до 7 днів (або більше за погодженням з ОСОБА_2 ). Строни не заперечувалди проти побачення і спілкування в день народження ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та його найближчих родичів (баби і діда дитини), у держані і релігійні свята протягом 2 годин в узгоджений з ОСОБА_2 час. Сторони погодили можливість надання ОСОБА_1 організовувати святкування дня народження сина ОСОБА_3 кожен непарний рік за умови запрошення на святкування матері дитини, та, за побажанням дитини, - родичів та друзів, а також можливість батька присутнім на святкуванні дня народження сина, який організувала мати в кожен парний рік не менше 2 - х годин. Сторони не заперечували проти права батька відвідувати дитину під час хвороби не менше однієї години, проте відповідач заперечувала проти відвідування за місцем проживання сина. Можливість спілкування батька з сином без обмежень за допомогою теле- чи відео- зв`язку, мережі інтернету, з врахуванням порядку дня дитини позивач наполягав з 5-річного віку, відповідач з 7-річного. Сторони узгодили, що позивач може отримувати інформацію від ОСОБА_2 про факти захворювання та лікування дитини, фізичний та психологічний стан, про від`їзд з постійного місця проживання на період більше 3-х днів , а про стан, який становить загрозу життю чи здоров`ю дитини невідкладно.

Суд дослідивши надані докази встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 20.06.2020 року, про що зроблено відповідний актовий запис.

У період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 .

Позивач на диспансерному обліку не перебуває, за загальним станом здоров`я здоровий.

Дитина ОСОБА_3 фактично проживає із матір`ю. Дитина відвідує заняття з раннього розвитку в ЦРО «Країна Знань» з 02.02.2023 року, та перебуває в черзі у заклад дошкільної освіти №22.

ОСОБА_1 на диспансерному обліку у КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР не перебуває, за допомогою до лікаря нарколога не звертався.

ОСОБА_3 згідно протоколу звернень здоровий.

ОСОБА_1 в період з 23.01.2023 по 07.07.2023 здійснив переказ власних коштів на рахунок ОСОБА_2 на утримання сина у сумі 34522,35 грн.

Служба у справах дітей надала висновок про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме щовівторка та щочетверга з 18 до 20 години, щонеділі з 9 до 12 години, 25 квітня коджногороку з 16 до 20 години, 19 липня кожногороку з 16 до 20 години.

Про те суд вважає, що висновок не можливо взяти за основу рішення, так як він значно обмежує участь батька в вихованні дитини, розрахований лише на теперішній вік хлопчика та не враховує подальший період, коли дитина буде більш самостійною.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (частини перша-третя статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «JOHANSEN v. NORWAY» від 07 серпня 1996 року).

Отже, визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, то суд, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, встановивши графік та такий порядок, який би враховував графік життя дитини. Ухвалений графік враховує найкращі інтереси дитини, щоб вона була не позбавлена уваги, любові та турботи жодного із батьків. Судом враховано побажання сторони позивача та відповідача стосовно графіків побачень з дитиною при цьому і враховано вікові зміни дитини.

Суд спростовує пояснення сторони відповідача про її обов`язкову присутність при побаченнях батька із сином з огляду на рівність батьків. Стороною відповідача не надано достатніх достовірних даних, які би ставили під сумнів або підтверджували неспроможність позивача піклуватися за сином. У свою чергу свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що позивач відповідальний як батько, турбується про сина та взмозі залишитися з дитиною самостійно забезпечивши усім необхідним.

Суд відхиляє посилання відповідача про обмеження спілківаання батька з сином через те, що ОСОБА_9 перебуває на грудному годуванні тому що відповідач не надала графіку годування та потребии дитини в грудному годуванні в віці понад двох років.

Суд вважає, що інтереси дитини і інтереси матері дитини не тотожні. Дитина потребує емоційного і фізичного зв`язку з обома батьками. тПідтримання тісного емоційного і фізичного контакту з кожним з батьків буде відповідати інтересам дитини. Відповідач не надала доказів порушення інтересів дитини при спілкування батька з сином, тому суд відхиляє її посилдання на недопустимість такого спілкування.

Суд відхиляє осилання відповідача про обмеження спілкування батька з сином, зустрічі дитини з батьком лише в примсутності матері, оскільки відповідач не надала доказів про неналежний догляд чи негативний вплив батька на дитину.

Суд відмовляє у частині позовних вимог відносно заборони матері налаштовувати дитину проти батька. Позивачем не надано достатніх доказів такого психологічного впливу відповідача на дитину, та відсутності механізму виконання такої вимоги.

Суд приймає до уваги, що вирішення питтання про виїзд дитини за межі України врегульовано окремим нормативним актом та вважає, що рішенням суду не вправі змінювати чи спростовувати визначений порядок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн судових витрат, що є пропорційно задоволеним вимогам.

Роз`яснити стороні позивача, що оскільки ним сплачено судовий збір у сумі більшій ніж необхідно то він має право надати клопотання про повернення сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.141, 150, 153, 157, 159 СК України, ст.ст.4, 9, 13, 81, 141, 259-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити способи і порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом:

1) систематичних побачень без присутності матері, в межах населеного пункту, де проживає дитина кожен вівторок, четвер з 17 до 19 години, в суботу з 11 до 17 години (тривалість визначається за погодженням з матір`ю ОСОБА_2 ), але не менше двох годин в будні дні, п`яти годин в вихідні дні без обмеження місця прогулянок, можливістю відвідин родичів. У вказані дні тижня батько супроводжує сина в садок ( школу), до гуртків, до секцій тощо, та привозить (приводить) до місця проживання, забезпечує належне харчування та санітарно- гігієнічні умови;

2) участі батька в батьківських зборах, у святах з участю ОСОБА_3 в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах як в присутності матері, так і без неї, тривалістю вказаних заходів ;

3) проведенням спільного відпочинку батька з сином без присутності матері з відвідуванням місця проживання батька, спільних подорожей в межах України з забезпеченням належного харчування, проживання та безпечного перебування в період відпустки ОСОБА_1 до досягнення дитиною 6 річного віку 2-х днів, після досягнення дитиною шестирічного віку до 7 днів (або більше за погодженням з ОСОБА_2 );

4) побачення і спілкування в день народження ОСОБА_1 , (25 квітня) та його найближчих родичів (баби і діда дитини), у держані і релігійні свята протягом 2 годин в узгоджений з ОСОБА_2 час.;

5) надання можливості ОСОБА_1 організовувати святкування дня народження сина ОСОБА_3 кожен непарний рік за умови запрошення на святкування матері дитини, за побажанням дитини, - родичів та друзів, а також бути присутнім на святкуванні дня народження сина, який організувала мати дитини в кожен парний рік не менше 2 - х годин;

6) можливості відвідувати дитину під час хвороби за місцем перебування не менше однієї години,

7) можливості спілкування з дитиною без обмежень за допомогою теле- чи відео- зв`язку, мережі інтернету, з врахуванням порядку дня дитини після досягнення ОСОБА_3 шестирічного віку.

8) отримувати інформацію від ОСОБА_2 про факти захворювання та лікування дитини, фізичний та психологічний стан, про від`їзд з постійного місця проживання на період більше 3-х днів , а про стан, який становить загрозу життю чи здоров`ю дитини невідкладно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради, адреса: м.Вінниця, вул. Соборна, 50.

Повний текст рішення суду складено 24.10.2023

Суддя: