Справа № 645/1443/23
Провадження № 2/645/668/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: Головуючого судді Шарка О.П., при секретарі судових засідань - Мухіні В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Наталія Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Наталія Сергіївна, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) що належить померлій на підставі Договору міни від 14 вересня 2019 року (серія та номер 4020), посвідченому Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір Я.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48680200 від 14.09.2019 року)

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її близька знайома - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 . За життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті розпорядилася усім своїм майном на користь позивача у формі заповіту, який був посвідчений 09 січня 2021 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчевою В.В. за реєстровим номером 2112. За вказаним заповітом ОСОБА_4 заповідала позивачу все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на сьогодні у спільній частковій власності ОСОБА_4 значиться 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Інформація про будь-яке інше майно, яке на праві власності може належати померлій ОСОБА_4 , у позивача на даний час відсутня. 28.02. 2022 року після нападу росії на Україну та початку повномасштабної війни Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» за якою на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, але не більше ніж на 4 місяці. Виходячи із того, що вказана постанова КМУ є нормативно-правовим актом і є обов`язковою для виконання, позивач розраховувала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 збігає через 10 місяців з дня її смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_3 . 08.09.2022 року за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. зареєструвала спадкову справу за номером 55/2022, де спадкодавець ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із заявами про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 12.06.2019 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородовою О.А. Вказаний заповіт містить відомості про дату народження спадкодавця 15.07.1956 року, яка не збігається із датою народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи 10-ти місячний строк для прийняття спадщини, встановлений Постановою КМ України від 28.02.2022 №164, позивач, як спадкоємиця за заповітом, подала Приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко II.С. заяву про прийняття спадщини за заповітом. 03.04.2023 року вона подала Приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко П.С. заяву про видачу їй Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 04.04. 2023 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко П.С. склала Постанову №53/02-3 1 про відмову у вчиненні нотаріальної дії з двох підстав: через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також через пропуск шестимісячного строку на подання спадщини. За результатом перевірки, здійсненої Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. перевірки щодо кола спадкоємців за законом, встановлено їх відсутність: за життя ОСОБА_4 на момент свої смерті у шлюбі не перебувала, батьків та дітей не мала. Враховуючи зазначені норми права, заповіт ОСОБА_4 , складений на користь позивача 09.01.2021, скасував повністю заповіт, який ОСОБА_4 раніше, 12.06.2019, склала на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Будь-які інші заповіти ОСОБА_4 після 09.01.2021 вже не складала. Оскільки позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 то з огляду на наведені обставини та норми чинного законодавства, позивач вважає, що у неї є всі підстави для визнання за собою права власності на належну ОСОБА_4 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним вище.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належим чином, неодноразово надавали суду заяви про відкладення слухання справи, Однак, звертаючись ї до суду із заявами про відкладення розгляду справи, відповідачі жодного разу не надали документів, що підтверджують поважність причин неявки до суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, . При цьому, суд зазначає, що відповідачі, починаючи з 25 травня 2023 року жодного разу до суду не з`явилися.

Відповідно до статті 10 ЦПК України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 10.07.2017 у справі "Гінчо проти Португалії" Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що відповідачі, які належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду не з`являються в судові засідання, доказів на підтвердження поважності причин неявки у суду жодного разу не надали, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Наталія Сергіївна у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 06 серпня 2022 року зроблено відповідний актовий запис №1354 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 06 серпня 2022 року).

На підставі Договору міни від 14 вересня 2019 року (серія та номер 4020), посвідченому Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір Я.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48680200 від 14.09.2019 року) ОСОБА_4 у спільній частковій власності належить 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) що належить померлій

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на сьогодні у спільній частковій власності ОСОБА_4 значиться 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду Приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Наталією Сергіївною надана належним чином копія спадкової справи №55/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якої вбачається наступне.

08.09.2022 року за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. зареєструвала спадкову справу за номером 55/2022, де спадкодавець ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із заявами про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 12.06.2019 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородовою О.А.

Як вбачається зі змісту зазначеного заповіту, дата народження спадкодавця ОСОБА_4 зазначено ІНФОРМАЦІЯ_7 , замість правильного 15 травня 1956 року.

09 січня 2021 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті розпорядилася усім своїм майном на користь ОСОБА_1 у формі заповіту, який був посвідчений 09 січня 2021 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчевою В.В. за реєстровим номером 2112. За вказаним заповітом ОСОБА_4 заповідала позивачу все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право.

23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 13/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. №53/02-31 від 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Підставою для відмови зазначено ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також пропуск шестимісячного строку, встановленого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

За результатом перевірки, здійсненої Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. перевірки щодо кола спадкоємців за законом, встановлено їх відсутність: за життя ОСОБА_4 на момент свої смерті у шлюбі не перебувала, батьків та дітей не мала. Враховуючи зазначені норми права, заповіт ОСОБА_4 , складений на користь позивача 09.01.2021, скасував повністю заповіт, який ОСОБА_4 раніше, 12.06.2019, склала на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Будь-які інші заповіти ОСОБА_4 після 09.01.2021 вже не складала.

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статі 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач в передбачений ст.1270 ЦК України шести місячний строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Аналогічна норма міститься в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався по теперішній час.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, 25.01.2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16,392, 328,1218, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК, Конституцією України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Наталія Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на 13/100 частки квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) що належить померлій на підставі Договору міни від 14 вересня 2019 року (серія та номер 4020), посвідченому Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір Я.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48680200 від 14.09.2019 року)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 27 жовтня 2023 року

Головуючий-суддя: