Справа №375/558/22
Провадження №2/375/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 жовтня 2023 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Штифорук О.В.,

секретаря судових засідань Семенюти Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 08.07.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 . Спільне життя не склалося і рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 18.02.2015 року шлюб було розірвано і з цього часу ОСОБА_2 дитей не бачив. Також Рокитнянский районний суд Київської області 04.12.2015 виніс рішення про стягнення зі ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 25.11.2015 року. Зазначила, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не здійснює. Відповідач припинив спілкуватися, бачитися і приймати участь у вихованні дитей, не спілкувався, ні цікавився їх життям, здоров`ям, фізичним, духовним розвитком. Діти не знають свого батька. Також зазначає, що відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Вважає, що є всі підстави для позбавлення останнього батьківських прав.

Ухвалою судді від 24 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 02.06.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява в якій вона просила розгляд справи провести без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 67).

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, при винесені рішення врахувати інтереси дитини (а.с. 66).

Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України та ухвалити заочне рішення відповідно

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого 24 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданого 21 липня 2010 року виконавчим комітетом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки № 66 від 19.04.2022 року виданою Директором Житньогірського закладу загальної середньої освіти ОСОБА_3 навчається у 7 класі, лише мама цікавиться навчанням та поведінкою в школі сина, батько дитини не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником (а.с.15). Відповідно до довідки № 66 від 19.04.2022 року виданою Директором Житньогірського закладу загальної середньої освіти ОСОБА_4 навчається у 6 класі, лише мама цікавиться навчанням та поведінкою в школі доньки, батько дитини не цікавиться навчанням доньки, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником (а.с.16). 18.02.2015 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірваний (а.с. 7). ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей.

Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до позиції Верховного Суду, сформованої у справах №757/2025/19 від 06.05.2020 року, №464/6203/14-ц від 30.06.2021 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині 6 цієї статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків.

При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав.

Виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49).

Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі №404/6391/16-ц (провадження №61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20).

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 264, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот деав`яносто дві) гривні 40 копійок сплачених нею при подачі позову судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що він, як батько, який позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте Рокитнянським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 27.10.2023 року.

Суддя О.В.Штифорук