ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 6/753/435/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.,

при секретарі Данько В.В..,

за участю сторін: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява обгрунтована тим, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Заявник вказує, що вказаний судовий наказ разом з доданою до нього заявою про видачу судового наказу, він не отримував, оскільки починаючи з 03.08.2020 він не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак він не знав та не міг знати про існування судового наказу. Постановою державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Жирною Наталією Олександрівною, 24.05.2022 відкрито виконавче провадження №69092474. Так, заявник зазначає, що він є солдатом та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України з 31.01.2023 по теперешній час. У липні 2023 року він дізнався про те, що на його картковий рахунок, на який надходить заробітна плата, накладено арешт. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2018 оголошено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлювачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесено зміни до актового запису про народження останнього, змінивши прізвище диини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». В подальшому, досягнувши бажаного результату, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 було розірвано. Так, заявник вказує, що дізнався про приховані дії ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, він звернувся до суду з позовом до останньої про визнання усиновлення недійсним, що в свою чергу тягне за собою відсутність боргових зобов`язань зі сплати аліментів на утримання дитини, у зв`язку із чим заявник просить суд визнати судовий наказ №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання, яке відбулося 19.10.2023, заявник не з`явився, однак через електронну пошту суду від його представника - адвоката Волошиної О.В. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі заявника.

Від заінтересованої особи - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені заявником підстави для визнання судового наказу №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2019 стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За приписом ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2018 оголошено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлювачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесено зміни до актового запису про народження останнього, змінивши прізвище диини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 від 14.12.2018, в графі «Батьки», а саме в графі «батько» зазначено ОСОБА_1 , в графі «мати» зазначено « ОСОБА_2 ».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що він не підозрював про те, що ОСОБА_2 , після усиновлення ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не матиме наміру продовжувати шлюбні відносини, а діятиме суто для отримання аліментів.

Так, заявник, як на підставу своїх доводів щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що ним подано до Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання усиновлення недійсним, а відтак боргові зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дитини.

Крім цього, судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана матір`ю дитини про стягнення аліментів з батька дитини відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відтак суд вважає, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, ст. 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Суд не бере до уваги доводи заявника щодо того, що ним подано до Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання усиновлення недійсним, оскільки будь-які докази того в матеріалах справи відсутні. Тим більше, суд зазначає, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що заявником невірно обраний спосіб захисту, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Подібний за змістом висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61 -2417сво19) та від 18 травня 2020 року у справі № 466/4044/17 (провадження № 61-40935св18).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись стст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, стст.34, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу №753/10950/19 від 10.06.2019 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.