Провадження № 2/554/5562/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 , визначивши третіми особами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в якому прохала стягнути у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 623 грн. 26 коп. та судовий збір у сумі 908 грн.

В обґрунтування позову вказала, що 19 грудня 2020 року сталася ДТП за участю автомобіля Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 , який належить їй, та автомобіля DAEWOO Nexia, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Московського районного суду м.Харкова від 19.01.2021 по справі № 643/303/21 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Про настання страхового випадку було повідомлено СК «СГ Оберіг ТДВ». Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 25.12.2020 був встановлений перелік механічних пошкоджень отриманих автомобілем Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 . На підставі даного акту СК «СГ Оберіг ТДВ» встановлено суму страхового відшкодування у розмірі 51 127, 74 грн. Дані кошти були їй перераховані 13.05.2021 року. Однак із Акту виконаних робіт від 09.03.2021 слідує, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 , становить 74 751 грн. Невідшкодованими залишилися 23 623, 26 грн. При зверненні до СГ Оберіг ТДВ їй було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплат полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові , а отже різниця в понесених нею втратах стягується із винуватця ДТП. З цих підстав, звернулася до суду з позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням (а.с.30, 47, 51-52), про причину неявки суд не повідомив.

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.34).

Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що є чоловіком позивачки, пошкоджений автомобіль був придбаний у шлюбі, тому рішення по справі вплине на його права.

Заслухавши третю особу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 грудня 2020 року о 20 год. 20 хв. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, біля будинку 144, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився та був припаркований біля краю проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 19.01.2021 року ( справа № 643/303/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.6).

Автомобіль «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 (а.с.6).

З Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 25.12.2020 вбачається, що автомобіль Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 , отримав ряд механічних пошкоджень в результаті ДТП (а.с.9-10).

Згідно Полісу № 201949850 діючого на 19.12.2020, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ «СГ Оберіг» (а.с.16).

13.02.2021 року ТДВ «СГ Оберіг» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно Страхового акту № 24916/1 від 12.05.2021 у сумі 51 127, 74 грн. (а.с.11).

Із Акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 від 09.03.2021 слідує, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 , становить 74 751 грн. (а.с.12-13).

Вказана сума була оплачена ОСОБА_2 , що слідує із Товарних чеків № 30 від 16 лютого 2021 року та № 31 від 07 квітня 2021 року (а.с.14).

На час розгляду справи майнова шкода, спричинена позивачу, як власнику автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не відшкодована у повному розмірі. Залишилася невідшкодованими 23 623, 26 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Зі змісту ст. 979 ЦК України слідує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.35.1 ст. 35 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, приймаючи до уваги Акт виконаних робіт № СЗк-001919 від 09.03.2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту) автомобіля Honda Civic, р.н. НОМЕР_1 , становить 74 751 грн., страховик ТДВ «СГ Оберіг» здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 51127 грн. 74 коп., то з відповідача підлягає стягненню різниця між вказаною сумою та матеріальним збитком (вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу деталей), яка становить 23 623 грн. 26 коп., яка підлягає стягненню із винної особи, відповідно до вимог ст.1194 ЦК України.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує судовий збір у сумі 908 грн. із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 623 грн. 26 коп., судовий збір у сумі 908 грн., а всього 24 531 грн. 26 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_5 від 30.11.2018.

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя Л.І. Савченко