Номер провадження: 22-ц/813/4888/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.В.,

представника ОСОБА_1 , - адвоката Краснопивцева О.К.,

представника ОСОБА_2 адвоката Коваленко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Краснопивцева Олексія Костянтиновича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 року, ухваленого під головуванням судді Васильків О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

07.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Одеської міської ради (далі ОМР) про відшкодування шкоди у розмірі 302 694,50 грн., а також судових витрат у справі.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 25.02.2021 року сталася пожежа за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами пожежі було складено акт співробітниками КП «ЖКС «Вузівський» про наявність пошкоджень в кв. АДРЕСА_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 . В результаті пожежі загинули власники квартири АДРЕСА_3 . Спадкоємцем власника ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту про визначення вартості ремонтно-відновних робіт квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті заливу вартість робіт складає 281 633 грн., та відповідно до Звіту про оцінку рухомого майна згідно наданого переліку збитків нанесено на 21 061,50 грн.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2022 року була проведена заміна неналежного відповідача ОМР на належного - ОСОБА_2 (т.1, а.с.226-227).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено (т.2, а.с. 17-21).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Краснопивцев О.К. ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 року, ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2. а.с. 17-21).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Коваленко К.О., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість (т.2, а.с.41-43).

Вирішуючи питання про слухання справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі сторони - через своїх представників (т.2, а.с. 113-114).

У зв`язку з цим, колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді тривалий час, від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції за наявними доказами, які є в матеріалах справи, за участю представників сторін, у відсутність інших учасників справи.

Разом з тим, у зв`язку із достроковим закінченням відрядження суддів Херсонського апеляційного суду на підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 року головуючий у справі суддя Базіль Л.В. замінена на суддю Сегеду С.М., члени колегії - судді: Бездрабко В.О., Воронцова Л.П. (т.2, а.с.102).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.), визначено інший постійно діючий склад колегії суддів: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Громік Р.Д., Драгомерецький М.М. (т.2, а.с.104-105).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела суду, що діями відповідача ОСОБА_2 їй завдано майнової шкоди, як того вимагає ч.2 ст. 1167 ЦК України, крім того позивачка взагалі не довела суду існування шкоди, яка їй завдана, а також його розміру.

Тобто вирішуючи даний спір, суд виходив із того, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вимогами про відшкодування шкоди, завданої знищенням її майна, не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що це майно існувало, його вартості та того, що це майно належало позивачці ОСОБА_1 на праві власності та знищене внаслідок протиправних дій спадкодавця відповідача ОСОБА_2 .

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на час звернення до суду є власником квартири АДРЕСА_5 , що вбачається: із свідоцтва про право власності на житло, видане 20.07.2005 року Управлінням житлово-комунального господарства ОМР; із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2009 року після смерті батька ОСОБА_4 » із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.11.2022 року після смерті матері - ОСОБА_5 (т.1, а.с.23, 24, т.2, а.с.71).

25.02.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто поверхом вище, сталася пожежа, за результатами якої загинули власники квартири АДРЕСА_3 . Спадкоємцем власника вказаної квартири ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .

В свою чергу, співробітниками КП «ЖКС «Вузівський» було складено акт про наявність пошкоджень в кв. АДРЕСА_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 .

Так, відповідно до акту КП «ЖКС «Вузівський» комісія в складі майстрів дільниці №2 КП «ЖКС «Вузівський» Непомящая О.В., ОСОБА_6 , склали даний акт в тому, що 25.02.2021 року відбулася пожежа за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті пожежі відбувся залив нижчерозташованої квартири АДРЕСА_2 . При обстеженні встановлено: в квартирі АДРЕСА_2 відбувся залив стелі в кухні площею приблизно 5 кв.м., стелі в маленьких кімнатах площею приблизно 8 кв.м. та площею приблизно 9 кв.м., стелі в великій кімнаті площею приблизно 17 кв.м. Пошкоджена електропроводка по всій квартирі, а також покриття підлоги приблизно 33 кв.м. (лінолеум) прийшов в негідність (т.1, а.с.7).

Відповідно до Звіту про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті заливу вартість робіт складає 281 633 грн., та відповідно до Звіту про оцінку рухомого майна згідно наданого переліку збитків нанесено на 21 061,50 грн. (т.1, а.с.9-15, 36-69).

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що всього позивачу ОСОБА_1 завдано збитків на суму 302 694,50 грн. і зазначені обставини знайшли своє підтвердження у повному обсязі належними і допустимими доказами, про що вказано вище.

З цих підстав, доводи представника відповідача про те, що позивач не довела суду наявність в її квартирі майна, яке прийшло в негідний стан, є необгрунтованими і безпідставними.

Крім того, листом Київського РВ у м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області від 09.03.2021 року №214 Київський РВ у м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області підтверджено акт пожежі, що сталася 25.02.2021 року в житловій квартирі АДРЕСА_6 (т.1, а.с.6).

Також листом від 31.06.2021 року №37-вих. № 6484 Одеське районне управління поліції №1 ГУНП в Одеській області повідомило позивачці ОСОБА_1 , що при розгляді звернення ОСОБА_1 було встановлено, що 25.02.2021 року в кв. АДРЕСА_7 , виникла пожежа, де від нещасного випадку померли гр. ОСОБА_7 і її син ОСОБА_8 , які раніше мешкали в даній квартирі. На теперішній час встановити кому належить дана квартира не представилось можливим. З приводу відшкодування нанесеного матеріального збитку необхідно вирішувати через суд в приватному порядку (т.1, а.с.8).

Як було вказано вище, 07.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОМР, в якому просила стягнути з відповідача 21 061,50 грн. за шкоду, нанесену майну позивача у вигляді рухомого майна відповідно до звіту про оцінку від 26.02.2021 року, 281 633,00 грн. - за шкоду, нанесену майну позивача, у вигляді вартості ремонтно-відновлювальних робіт відповідно до звіту про оцінку від 31.03.2021 року, 454,00 грн.- сплачених позивачем в якості судового збору за забезпечення позову, 3031,49 грн. сплачених позивачем в якості судового збору за подачу позову,

В свою чергу, 14.10.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про вступ у справу третьої особи, посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3 (т.1, а.с.203-204).

Так, згідно з Довідкою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. від 20.09.2022 року №72/02-14 11.03.2021 року приватним нотаріусом ОМНО Запольською О.В. було заведено спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі за №67326668 від 11.03.2021 року, спадкова справа №9/2021. Вказана спадкова справа була заведена за заявою сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До кола спадкоємців, які мають право на спадщину відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.206).

Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

У зв`язку з викладеними обставинами, в підготовчому судовому засіданні 17.10.2022 року протокольною ухвалою суду здійснено заміну неналежного відповідача - ОМР на належного відповідача - ОСОБА_2 (т.1, а.с.226).

22.11.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий адвокатом Коваленко К.О. в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в якому останній не визнав позовних вимог (т.1, а.с.235-239).

Ухвалою суду від 12.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1, а.с.243-244).

19.12.2022 року представником позивача ОСОБА_9 до суду подано відповідь на відзив, в якій адвокат просив позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу без участі позивача (т.2, а.с.3-4).

В той же день, 19.12.2022 року від представника відповідача ОСОБА_10 до суду також надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції невідкладно здійснив заміну неналежного відповідача на належного, оскільки саме ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого в пожежі свого батька ОСОБА_3 .

Тобто, в даному випадку за шкоду, завдану позивачці ОСОБА_1 має відповідати саме ОСОБА_2 , однак не особа, яка завдала шкоди, а спадкоємець цієї особи, в порядку ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

Та обставина, що саме діями батька відповідача ОСОБА_3 сталася пожежа в квартирі кв. АДРЕСА_7 свідчить акт про пожежу від 25.02.2021 року, складеним комісієюу складі: Головного інспектора Київського РВ м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області підполковник служби цивільного захисту Попович О.П., згідно якого пожежа сталася ймовірно внаслідок необережного поводження з вогнем під час куріння мешканцем квартири (т.2, а.с.76-77). Проте, як було вказано вище, власником вказаної квартири був саме спадкодавець ОСОБА_3 , який був зобов`язаний слідкувати за належним утриманням свого житла, тим більше що воно розміщене в багатоквартирному і багатоповерховому будинку.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що не відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачці спадкоємцем заподіювача шкоди, може призвести до необгрунтованого позбавлення позивачки ОСОБА_1 права на поновлення її порушених матеріальних благ спадкоємцем заподіювача шкоди.

Таким чином, посилання суду на те, що особисто відповідач ОСОБА_2 на завдавав шкоди позиваці ОСОБА_1 , а тому не може відповідати за завдану їй шкоду, в даному випадку є недоречним.

Оскільки всіх зазначених обставин не було враховано судом першої інстанції, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги та її представник надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 302 694,50 грн., однак в межах вартості спадкового майна.

Враховуючи, що апеляційна скарг ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню, а позовні вимоги частковому, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3031 грн. і 454 грн. (а.с.111), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Часткове задоволення позовних вимог полягає у тому, що позивачка включила в об`єм своїх вимог а також в ціну позову судові витрати у справі. Крім того, позивачка на ставила питання про задоволення її позовних вимог в межах вартості спадкового майна.

Що стосується вартості спадкового майна, то вона на даний час вона не визначена і підлягає визначенню при виконанні даного судового рішення, шляхом проведення оцінки спадкового майна.

Доводи відповідача та його представника про те, що смерть спадкодавця ОСОБА_3 настала в результаті нещасного випадку не є підставою для відмови в позові, та як мова йде саме про нещасний випадок а не про насильницьку смерть спадкодавця.

Також безпідставними є доводи сторони відповідача про недопустимість такого доказу у справі як звіт щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , оскільки в ньому зазначено дату його складання ще до виникнення пожежі в квартирі. З цих підстав колегія суддів погоджується зі стороною позивача про те, що зазначена у звіті дата його складання є лише помилкою.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що після отримання відзиву на позов, стороною позивача надано суду копію вказаного звіту, який переведено з російської мови на українську, а також до якого додано акт огляду житлового приміщення від 26 лютого 2021 року, на який є посилання у вказаному звіті (т.2, а.с. 5-6,7-13).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Краснопивцева Олексія Костянтиновича задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , завдану матеріальну шкоду в сумі 302 694,50 грн. (триста дві тисячі шістсот дев`яносто чотири гривні 50 копійок), в межах вартості спадкового майна.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у загальній сумі 3 485,49 грн. (три тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 49 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.10.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький