Єдиний унікальний номер 722/2114/23
Номер провадження 2-о/722/161/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Суського О.І.

секретаря: Сімак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою в якій просили розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання батьком ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 29.05.2013 року між заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.10.2023 року між ними укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською П.В.. За умовами даного договору батьки домовилися, що їх діти будуть проживати разом з батьком, ОСОБА_1 , виховуватися ним та перебувати на його утриманні. У пункті 1.4 Договору вказано, що з 01.01.2020 року сторони не проживали разом, а їх спільні діти в цей період постійно проживали з батьком. Відповідно до акту мешканців будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з травня 2020 року за даною адресою не з`являлась, а діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за вказаною адресою. Крім цього, факт проживання дітей з батьком підтверджується довідкою №562087 від 15.09.2023 року. Як вбачається з довідки №55 від 27.09.2023 року лікаря ОСОБА_5 КНП «Міська дитяча поліклініка» на прийом до лікарів щодо стану здоров`я дітей звертається батько. Згідно з довідками класних керівників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з вересня 2020 року вихованням дітей займається виключно ОСОБА_1 , приводить та забирає дітей з навчального закладу, відвідує батьківські збори, безпосередньо приймає участь у всіх шкільних га класних заходах, займається розвитком дітей, цікавиться їхньою успішністю та всіляко їх підтримує. Отож, діти спільно проживають з своїм батьком, заявником ОСОБА_1 , перебувають на його утриманні та вихованні.

Заявник ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, створює всі необхідні умови для проживання дітей та забезпечує їх усім необхідним, приділяє велику кількість часу для розвитку дітей, сприяючи їх інтелектуальному та духовному зростанню: слідкує за їх навчанням, допомагав та перевіряє домашні завдання, додатково займається з синами, що безперечно сприяє покращенню їх успішності в навчанні та подальшому розвитку.

Окрім того, заявник ОСОБА_1 турбується і про здоров`я дітей: забезпечує проходження ними медичних оглядів, купує необхідні ліки та медикаменти, піклується про здорове харчування синів використовуючи натуральні та корисні продукти.

З огляду на те, шо діти заявників знаходяться на одноособовому вихованні батька ОСОБА_1 , примусити матір ОСОБА_2 брати участь у вихованні дітей батько не може оскільки такий спосіб захисту чинним законодавством не передбачений, виника необхідність у встановленні юридичного факту самостійного виховання дітей.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, стаття 184 Кодексу законів про працю України встановлює заборону у відмові одинокій матері в прийнятті на роботу, зниження заробітної плати та у звільненні за ініціативою роботодавця до досягнення дитиною 14-літнього віку. Якщо роботодавець відмовляє у прийнятті на роботу, то в такому разі він повинен надати письмові пояснення, а жінка, якій відмовлено у роботі, має право звернутись до суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про відпустки" одинокій матері, батьку надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів (без урахування святкових і неробочих днів). Невикористану за попередні роки додаткову відпустку одинока мати може взяти в будь-який час, або ж у разі звільнення вона буде компенсована грошима. Крім того, їм даються щорічні відпустки у зручний для них час.

Згідно з ст.18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" одинокі матері мають право на фінансову підтримку дитини в розмірі, встановленому ст.18-3 цього ж закону.

В порядку передбаченому п. «а» підпункту 169.1.3 ст.169 Податкового кодексу України, одинокій матері надається податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 150% суми звичайної податкової соціальної пільги у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років.

Порядок встановлення правового статусу «одинокого батька», не врегульовано законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: 1) не перебування у шлюбі; 2) виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

У січні 2020 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 , що подальше перебування її в зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, оскільки почуття між ними зникли, а тому у зв`язку із цим хоче розірвати шлюб.

У свою чергу, ОСОБА_1 також не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки тривалий час між ними не було взаєморозуміння та взаємоповаги, погляди на життя були дуже різними, а тому вирішення простих побутових проблем закінчувалось сварками. У зв`язку із цим ОСОБА_1 втратив почуття любові до дружини, тому не заперечує проти розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене заявники просили розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України.

Просить встановити факт самостійного виховання заявником ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, подали до суду спільну заяву про проведення судового засідання без їх присутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що подана сторонами заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 29.05.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №645.

Під час шлюбу у заявників народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що заявники з січня 2020 року не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, у заявників різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, вирішення побутових проблем закінчувалось сварками, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін.

Окрім цього судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права малолітніх дітей, оскільки згідно договору, укладеного 04.10.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., заявники визначили з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з січня 2020 року повністю перебувають на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються копією витягу з Реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_2 , актом проживання жителів будинку по АДРЕСА_1 , довідкою виданою лікарем з виконання ОРФ АПВ МДП №2 КНП «Міська дитяча поліклініка» Кушнір С.В. від 27.09.2023 року за №55, довідками виданих класними керівниками Чернівецького ліцею №10 Гандабуляк І., Фраюк Л., ОСОБА_9 та визнаються сторонами.

Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст.24, 104, 105, 109, 112-115 СК України ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 29.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №645.

Встановити факт самостійного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сокирянський районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: