єдиний унікальний номер справи 336/3615/20
номер провадження 2/336/83/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі судового засідання Колеснику Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

30,07.2020 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води, стягнення штрафних санкцій.

Позовна заява мотивована тим, що фактично між сторонами тривають відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Однак від укладення відповідного договору з Концерном «Міські теплові мережі» відповідач відмовився.

Відсутність укладеного договору не позбавляє відповідача обов`язку оплати наданих йому послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, щодо яких утворилась заборгованість у період з листопада 2018 до квітня 2020.

З огляду на вказане, Концерн «Міські теплові мережі» просив стягнути з ОСОБА_1 як фізичної особи, на свою користь суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період: листопад 2018 - квітень 2020, за адресою власності відповідача, як фізичної особи, - нежитлове приміщення №10 по АДРЕСА_1 , у сумі 35 192,10 грн, а також інфляційні втрати - 468,28 грн., 3% річних - 692,27 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2020 цивільна справа за позовною заявою Концерну «Міськітеплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію та штрафних санкцій передана за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2020 справа направлена до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 клопотання відповідача задоволено. Провадження у цій цивільній справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу право на звернення із цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвалу суду мотивовано тим, що спірні правовідносини виникли між суб`єктами господарювання, а відтак вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.03.2021 апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги у цій справі стосуються невиконання відповідачем обов`язку зі сплати вартості послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в нежитлове приміщення, власником якого він є, і докази використання цього приміщення у господарській діяльності відсутні, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Верховного Суду від 20.08.2021 касаційну скаргу позивача задоволено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 24.03.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову суду касаційної інстанції мотивовано тим, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є підставою обов`язкового скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.11.2021 апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.05.2021 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2021, для розгляду за підсудністю.

Справа зареєстрована і передана судді Жупановій І.Б. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відповідно до п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України зупинено провадження у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді та штрафних санкцій, оскільки розгляд справи є неможливим до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи №336/3615/20 провадження 2/336/3072/2021.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.09.2021 головуючим суддею визначено Карабак Л.Г.

22.12.2021 з Запорізького апеляційного суду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа № 336/3645/20 провадження № 2/336/3072/2021 за постановою від 24.11.2021, якою апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задоволено, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 про закриття провадження у цій справі скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2022 провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2022 відкрито касаційне провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді та штрафних санкцій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24.11.2021. Для розгляду скарги витребувана справа № 336/3615/20.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2022 провадження у справі зупинено до закінчення касаційного перегляду.

Постановою Верховного Суду України від 04.08.2022 постанова Запорізького апеляційного суду від 24.11.2021 залишена без змін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2022 провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду.

В судове засідання 17.02.2023, 19.04.2023, 17.05.2023 представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням (т. 2 а.с.163, 166).

17.05.2023 представником позивача Нікітіним А.В. на електронну пошту суду подане клопотання про визнання поважними причини неявки у судове засідання та розглянути справу (т.2 а.с.168-170), однак не містить оригіналу підпису особи, яка її подала, що не відповідає вимогам законодавства, а тому прирівнюється до не підписаної.

Згідно з довідкою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, клопотання представника позивача від 17.05.2023 не скріплено кваліфікованим електронним підписом, тому не може бути прийнято судом до розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до пунктів 12, 23, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частиною першою-третьою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (пункт 4 частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

В судове засідання 03.07.2023 представник позивача знову не з`явився,розгляд справи відбувся за участю представника відповідача.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкладений розгляд справи на 13.09.2023 та визнано обов`язковою явку представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» для дачі пояснень по справі та надання додаткових доказів.

Копію ухвали суду від 03.07.2023 та судова повістка на судове засідання 13.09.2023 отримані представником позивача, що підтверджується поштовим повідомленням та довідкою про доставку повідомлення (а.с.175, 178).

В судове засідання 13.09.2023 представник позивача не з`явився, заяв та клопотань не надходило.

В судове засідання 25.10.2023 представник позивача не з`явився, заяв та клопотань не надходило.

Представником відповідача 25.10.2023 подана заява про розгляд справи за його відсутності, заявив про залишення позову без розгляду за повторної неявки представника позивача в судове засідання.

Відповідно до ст.240 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ст. 223 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи 25.10.2023 фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог частини третьої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень статей 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання представника позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення, слід вважати, що суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість взмозі відкласти розгляд справи.

При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків.

У відповідності до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи, що представник позивача, явка якого в судове засідання визнана обов`язковою, двічі поспіль не з`явився в судове засідання без поважних причин, а його неявка перешкоджає розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення вказаної позовної заяви без розгляду.

Наслідки, передбачені частиною п`ятою статті 223 ЦПК України та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

У вказаній нормі закону міститься лише один виняток, який полягає в тому, що за умов повторної неявки належним чином повідомленого позивача у судове засідання, справу може бути розглянуто, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Проте, як свідчать матеріали справи, заява такого змісту до суду подавалась, але їх причини визнані судом не поважними.

В постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа № 310/12817/13 провадження № 61-36375св18) суд прийшов до висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що представник позивача повторно не з`явився до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, а тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Суд наголошує, що суди України працюють у звичайному режимі, при цьому позивач не був позбавлений можливості перебувати в залі судового засідання в дистанційному режимі відеоконференції, але такого клопотання до суду не подавалось.

Залишення заяви без розгляду не позбавляє особу права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку (частина друга статті 257 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 223, 257, 258, 260, 261, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді та штрафних санкцій - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.Г.Карабак