ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 388/76/22

провадження № 22-ц/4809/1126/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Карпенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Долинська міська рада Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кіровоградської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку за апеляційною скаргою Долинської міської ради Кіровоградської області на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року (суддя Баранський Д.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинської міської ради та просить зобов`язати виділити йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення в натурі (на місцевості) на території Долинської міської ради розміром 8,36 в умовних кадастрових гектарах, з них 6,67 в умовних кадастрових гектарах ріллі згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року у справі № 388/402/21.

В обґрунтування позову вказав, що згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року набув право на земельну частку (пай) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів, з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, є власником не витребуваної земельної частки (паю), яка не була виділена в натурі на місцевості та межі якої не визначені.

Позивач зазначає, що після ухвалення вищезазначеного рішення суду з метою реалізації своїх прав, неодноразово звертався до відповідача з заявами про виділенням йому в натурі земельної ділянки, однак на його вимогу немає реагування, виділ землі не здійснено. За таких обставин звернувся до суду захистити та реалізувати набуті права власності на землю.

Долинська міська рада надіслала до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. На думку відповідача розпаювання земель КСП вже не відбувається та правового механізму розпаювання земель колективної форми власності не існує. Відсутні правові підстави зобов`язати його виділити позивачу земельну ділянку із земель комунальної власності. Вказує про відсутність прав у позивача на земельну частку (а.с.67-69 том 1).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Долинський районний суд Кіровоградської області рішенням від 08 липня 2022 року позов задовольнив. Зобов`язав Долинську міську раду виділити ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення в натурі (на місцевості) на території Долинської міської ради розміром 8,36 в умовних кадастрових гектарах, з них 6,67 в умовних кадастрових гектарах ріллі згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року у справі № 388/402/21.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування щодо виділення земельної ділянки залишені без задоволення/реагування, позивач має право на земельну частку (пай) на підставі рішення суду при реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому це право підлягає захисту у визначений спосіб.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подана апеляційна скарга, за якою заявлено про скасування рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.07.2022 та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так у рішенні Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року у справі № 388/402/21 встановлено, що позивач не був включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Родина» та не одержував сертифікат на земельну частку (пай).

ОСОБА_1 не надав до суду докази того, що він був членом КСП «Родина» на час отримання останнім Державного акта на право колективної власності на землю та є відповідно власником земельної частки.

Долинська міська рада вважає, що рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року не може бути підставою виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки позивачу, так як він не є власником земельної частки (паю) відповідно до ст. 3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

До даних правовідносин не можна застосовувати положення права, які регулюють порядок обігу нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок, оскільки право позивача на земельну частку (пай) не увійшло до проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які підлягають розподілу і так як позивач сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Долинської міської ради Кіровоградської області на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року. Вказав, що набув право власності на земельну частку (пай) на підставі рішення суду, яке не оскаржувалось Долинською міською радою та набрало законної сили, звернувся до розпорядника земель із заявою про вирішення питання виділення земельної частки в натурі на місцевості. Позивач вважає, що виконав всі необхідні дії, а тому є всі підстави зобов`язати відповідача виділити йому в натурі (на місцевості ) земельну ділянку із земель колишнього КСП «Родина» (а.с.146-148 том 1).

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року справу призначено для продовження розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 28 вересня 2023 року.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце слухання справи (а.с.17-21 том 2).

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні, призначеному на 28 вересня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні, призначеному на 28 вересня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Протокольною ухвалою суду 28 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 17 жовтня 2023 року.

Учасників справи належним чином повідомлено про наступний судовий розгляд (а.с.49-51 том 2).

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні, призначеному на 17 жовтня 2023 року в режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні, призначеному на 17 жовтня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Процесуальні обставини у справі

За наслідком попереднього апеляційного перегляду, Кропивницький апеляційний суд постановою від 28 листопада 2022 року апеляційну скаргу Долинської міської ради Кіровоградської області задовольнив частково; рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року скасував; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кіровоградської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку закрив; роз`яснив ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, за якою Верховний Суд постановою від 21 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 листопада 2022 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Виснував, що суд апеляційної інстанції помилково встановив, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року має право на земельну частку (пай) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів, з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» в межах території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а.с.11-13 том 1).

Долинська міська рада є правонаступником Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до Долинської міської ради із заявами (клопотаннями) від 27 жовтня 2021 року, від 01 грудня 2021 року, від 13 грудня 2021 року про виділення йому в натурі земельної ділянки згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року (а.с.14, 25,29 том 1).

Позивачем на адресу Долинської міської ради Кіровоградської області надсилалось звернення з приводу надання йому земельної ділянки в натурі за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року (а. с. 31-34 том 1).

Проте, відповіді від Долинської міської ради Кіровоградської області позивач не отримав.

Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Сааді Р.М, представника позивача адвоката Проценко О.М. та позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із положенням статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. карга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення повністю відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

У справі, що переглядається, вирішується спір щодо перетворення отриманого за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року права позивача на земельну частку (пай), площею 8,36 умовних кадастрових гектарів, з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колишнього КСП «Родина», у право власності позивача на цю земельну ділянку.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини четвертої статті 11 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також примусове виконання обов`язку в натурі.

За загальним змістом Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право осіб, що мають право на пай, визначається як право власності на земельну частку (пай).

За положеннями статті 2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року набув право на земельну частку (пай) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» в межах території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 11-13 том 1).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Долинської міської ради, яка є правонаступником Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, із заявами/ клопотаннями датованими 27 жовтня 2021 року, 1 грудня 2021 року, 13 грудня 2021 року про виділення йому в натурі земельної ділянки згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року (а. с. 14, 25, 29 том 1).

Також на адресу Долинської міської ради надсилалось звернення про надання йому земельної ділянки в натурі також з посиланням на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року (а. с. 31-34 том 1).

Однак відповідач, орган який законодавством наділений такими повноваженнями, не вчинив дій спрямованих на виділення позивачеві в натурі земельної ділянки, реалізацію набутого права сторони за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2021 року.

У відповідача заперечення на позов складаються з відсутністю права позивача на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів, з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі, що слідує зі змісту його відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, та з пояснень в суді апеляційної інстанції. Також зміст заперечень у неналежному зверненні позивача зі змісту не вбачається прохання про виділ земельної ділянки, тобто саме вимоги про виділ землі не було.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Право ОСОБА_1 наземельну частку (пай) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів, з них 6,67 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» в межах території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, обговоренню не підлягає, так як встановлене судовим рішенням від 13.09.2021. Дане рішення набуло чинності, не оскаржувалося, питання набуття цього права встановлене і всі заперечення відповідача з цього приводу не заслуговують ніякої уваги.

Землі Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області розташовані на території Долинської міської ради, що є розпорядником цих земель, відповідно позивач має право на отримання земельної ділянки за рахунок земель колективної власності Долинської міської ради, з належними зверненням і звернувся до даного органу.

Згідно з п. ґ ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) (далі Закон).

За змістом положень чч. 1, 2 ст. 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Положення ст. 5 Закону визначають, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Положеннями ст. 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

Пунктом 21 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду, питання вирішується у судовому порядку.

За викладених обставин справи та застосованих норм матеріального права, суд першої інстанції абсолютно правильно виснував, що оскільки звернення ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування щодо виділення земельної ділянки залишені без задоволення, позивач має право на земельну частку (пай) на підставі рішення суду при реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому це право підлягає захисту у визначений спосіб. Жодних підстав не розглядати звернення позивача не встановлено, право сторони реалізовано у передбачений спосіб до належного органу, а відтак порушене право потребує захисту у судовому порядку.

Суд першої інстанції правильно врахував позицію Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 323/323/17, у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 321/281/17.

Жодний довід відповідача в апеляційній скарзі не є підставним, право позивача на землю встановлене попереднім судовим рішенням, належне звернення відбулось до компетентного органу, подана непоодинока заява з вимогою про реалізацію права власності на земельну ділянку, яка залишилася без реагування. Тому вимоги позивача обґрунтовані, відповідають положенням законодавства і правильно задоволені судом першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

За викладених обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тож рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з залишенням рішення суду без змін, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то перерозподіл судових витрат не відбувається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Долинської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

О. Л. Карпенко