РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/1918/20

Провадження № 22-ц/4815/885/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору №505/771583-WC-980 від 16.04.2018 року, всього в сумі 86 622 грн. 87 коп. та понесених судових витрат по справі.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що 16 квітня 2018 року був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредитний ліміт у розмірі 100 000,00 грн. строком користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією з сплатою процентів за користування кредитом.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено вибулого стягувача Акціонерне товариство "Таскомбанк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 562/1918/20 за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №505/771583-WC-980 від 16.04.2018 року.

ОСОБА_1 зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 20.01.2020 року заборгованість становить всього 86 622 грн. 87 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 49 993 грн. 77 коп., заборгованість по відсоткам 34 979 грн. 10 коп., сума нарахованого штрафу 1 650 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2020 року позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість по кредитному договору №505/771583-WC-980 від 16.04.2018 року на загальну суму 86 622 (вісімдесят шість тисяч шістсот двадцять два) грн. 87 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 49 993 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 77 коп., заборгованість по відсоткам 34 979 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 10 коп., сума нарахованого штрафу 1 650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп., а всього на загальну суму 88 724 (вісімдесят вісім тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 87 коп.

Не погодившись з рішенням місцевого суду представник ОСОБА_1 звернулась до Рівненського апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково сумі 49993 грн. 77 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не був належним чином ознайомлений про розмір процентної ставки та штрафу. Також відповідач не був ознайомлений з тарифами банку, а паспорт споживчого кредиту не підтверджує погодження всіх істотних умов.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» укладений кредитний договір №505/771583-WC-980 шляхом підписання анкети-заяви.

16.04.2018 року ОСОБА_1 ознайомлений з паспортом споживчого кредиту за карткою "Weekend card". У паспорті споживчого кредиту зазначено, що сума ліміту становить від 0 до 100000 грн. Строк кредитування 12 місяців, з автоматичною пролонгацією.

Також паспортом визначено, що пільгова процентна ставка становить 0,00001%, базова процентна ставка 39,6 % річних.

Станом на 20.01.2020 року заборгованість становить всього 86 622 грн. 87 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 49993 грн. 77 коп., заборгованість по відсоткам 34979 грн. 10 коп., сума нарахованого штрафу 1 650 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми ( договори ).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частин першої, другої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ «Таскомбанк» зазначав, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, однак, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості.

На підтвердження вказаних обставин банк надав суду: Заяву-Договір №505/771583-WC-980, Паспорт споживчого кредиту за карткою "Weekend card", Розписку про отримання платіжної картки, Витяг з публічної пропозиції АТ "Таскомбанк", тарифи на обслуговування фізичних осіб за пакетом послуг "Weekend card", власний розрахунок заборгованості, досудову вимогу та виписки по рахунку боржника.

Оцінюючи надані докази слід зазначити, що підписана Заява-Договір №505/771583-WC-980 не містить інформації про процентну ставку за надані кредитні кошти, зокрема, і розмір прострочених річних та щомісячних відсотків, розмір штрафу, а кредитний ліміт встановлений на рівні 50000 гривень.

Долучений витяг з публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" також не є належним та достатнім доказом погодження всіх істотних умов договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, коли підписував Заяву Договір, а також те, що на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позову в розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови і правила кредитування.

Також відсутні докази, що відповідач ознайомлений та підписував долучені до позовної заяви тарифи на обслуговування фізичних осіб за пакетом послуг "Weekend card".

Такі висновки узгоджуються з правовою позицію висловленою Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України має ураховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять безсумнівних доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного боржником зобов`язання та є неналежним доказом.

Паспорт споживчого кредиту за карткою "Weekend card" теж не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в наданому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий і сімейний стан, розмір доходів тощо.

Водночас Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

За таких обставин колегія суддів погоджується із доводами апелянта про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками.

Разом із тим, зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відтак оскільки фактично отримані кошти відповідачем не повернуті, то суд правильно та обґрунтовано стягнув із відповідача на користь банку заборгованість за неповернутим тілом кредиту у розмірі 49993 гривень 77 копійок.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, ураховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом, оскаржуване рішення суду необхідно змінити в частині визначення розміру судового збору за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача у користь позивача, зменшивши його до 1213 грн. 06 коп.

Окрім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача у користь відповідача підлягає стягненню, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1333 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За такого з урахуванням взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 120,34 грн.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-382, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2020 року скасувати в частині стягнення заборгованості за відсотками і штрафом та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути з Акціонерного товариства "Таскомбанк" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал") на користь ОСОБА_1 120 гривень 34 копійки судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.