Справа № 182/7692/21
Провадження № 2/0182/270/2023
У Х В А Л А

Іменем України

26.10.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім?єю та визнання квартири об?єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім?єю та визнання квартири об?єктом спільної сумісної власності подружжя.

Суд, розглянувши матеріали, дослідивши докази, приходить до наступного.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року по даній справі за правилами загального позовного провадження було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 25 січня 2022 року.

Справа до розгляду призначалась неодноразово, але, у зв?язку з певними обставинами, по справі оголошувалась перерва або, в іншому випадку, розгляд справи відкладався. 19 січня 2023 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому вона просила суд провадження по справі закрити у зв?язку зі смертю позивача по справі. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підтвердження даного факту було здійснено запит до Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Так, згідно з отриманої відповіді, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить актовий запис № 2295 від 10 грудня 2022 року. Тому, Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області справа повторно була призначена на 09 лютого 2023 року, про що сторони були повідомлені належним чином, однак, в судове засідання не прибули, будь-які заяви чи клопотання, окрім закриття провадження по справі, яке надійшло від позивачки раніше, до суду нічого не надавалось.

При цьому, починаючи в період з лютого 2023 року по жовтень 2023 року, від представника позивача ОСОБА_1 , яка неодноразово наполягала на задоволенні позову, відповідні клопотання, та, в тому числі, заява про зупинення провадження по даній справі, на адресу суду не надходили.

12 жовтня 2023 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи, яка призначена на 26 жовтня 2023 року, за її відсутності, так як вона перебуває у відпустці. На задоволенні позову наполягала.

Проте, суд, розглянувши подану заяву, вважає зазначити, що позивач по справі помер та на момент розгляду справи судом не встановлені правонаступники після його смерті. В судове засідання представник ОСОБА_1 не прибула, а, всупереч вимог закону, надала клопотання про розгляд справи за своєї відсутності з долученням до заяви ордеру про надання правничої (правової) допомоги, який на час розгляду справи законної сили не має, оскільки, будучи укладений 09 листопада 2021 року, на час розгляду справи втратив юридичну силу, оскільки особа, якій надавалась правова допомога, померла, що, в даному випадку, свідчить про те, що відповідна заява подана особою, яка не має права на подання відповідних клопотань.

В судове засідання, яке призначене на 26 жовтня 2023 року, прибула відповідачка та надала до суду заяву, в якій вкотре просила суд провадження по справі закрити у зв?язку зі смертю позивача по справі.

Таким чином, враховуючи дані обставини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнова проти України). Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого одна сторона, зокрема внаслідок смерті, вибуває зі спірних, встановлених судом правовідносин. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковим для правонаступника (ч. 2 ст. 55 ЦПК України).

Стаття 1216 ЦК України встановлює спадкування, як одну із підстав матеріального правонаступництва. Відповідно до цієї статті, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця)до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права. Останні припиняються внаслідок смерті особи (стаття 1218 ЦК).

Право на утворення сім`ї є особистим немайновим правом конкретної фізичної особи і не може бути успадковане чи іншим способом відчужене на користь іншої особи. Таким чином, спірні правовідносини чоловіка і жінки, які проживають однією сім`єю не допускають правонаступництва,оскільки є немайновими і тісно пов`язані з фізичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 , при подачі позову в порядку позовного провадження, заявлено вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім?єю, яка є вимогою окремого провадження, та, як наслідок, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 цієї статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.4 ст.315 ЦПК України, юридичний факт в порядку окремого провадження може бути встановлено, якщо він тягне виникнення безспірного права.

Тому, оскільки позивач звертався до суду з позовом, в якому одна з вимог була вимоги про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, в даному випадку, відносини правонаступництва не допускаються.

Подібний за змістом висновок міститься в постановах Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 712/7162/19 а також від 08 лютого 2023 року у справі № 362/2099/21.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення факту спільного проживання зазначених осіб однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не передбачає правонаступництва, так як мова йде про особисті правовідносини між померлим та іншими особами. Разом з тим, ця обставина не позбавляє можливості осіб, які себе вважають спадкоємцями, звернутися до суду із позовом про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , в тому числі, й на спадкове майно, яке він міг би прийняти, в разі доведеності факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження по даній цивільній справі підлягає закриттю, оскільки зазначені правовідносини не допускають правонаступництва.

Керуючись статтями ст. 55, 255, 260, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім?єю та визнання квартири об?єктом спільної сумісної власності подружжя - закрити у зв`язку зі смертю позивача.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал