справа № 372/3474/21 головуючий у суді І інстанції Тиханський О.Б.
провадження № 22-ц/824/9360/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_5 , на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи: ОСОБА_8 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна, Шевченківська районна в місті Києві Державна адміністрація, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду із заявою та просили визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_9 , постійно доглядала і проживала з сином померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не пристосований до самостійного життя, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Відповідно до епікризу від 16 грудня 2015 року №7213 та індивідуальної програми реабілітації інваліда №168 від 08 лютого 2016 року ОСОБА_8 потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, спостереження з боку дорослих. ОСОБА_6 був близьким другом померлого ОСОБА_9 . Постійно допомагали один одному в питаннях побуту, господарства, були бізнес-партнерами. Після смерті ОСОБА_9 не залишив сім`ю померлого, постійно допомагав та продовжує допомагати ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_7 є хрещеним батьком ОСОБА_8 . Він бажає та має можливість бути опікуном над ОСОБА_8 , не обмежений у своїй цивільній дієздатності, має відповідальність та прив`язаність до ОСОБА_8 , має можливість повністю забезпечити щоденні потреби та побут останнього. Заявники вважають, що призначення їх опікунами буде сприяти інтересам ОСОБА_8 .

В листопаді 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним та встановити опіку над ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_2 опікунами ОСОБА_8

23 січня 2023 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області об`єднано цивільну справу № 372/3383/22 (провадження № 2-о-7/23) за заявою ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна та цивільну справу № 372/3474/21 (провадження №2-о-1/23) за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, заінтересована особа - Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, присвоївши об`єднаній справі № 372/3474/21 (провадження №2-о-1/23).

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить визнати недієздатним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її його опікуном.

03 березня 2023 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області об`єднано цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна та цивільну справу №2-о-16/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Козинська селищна рада, як орган опіки та піклування, ОСОБА_8 , про визнання громадянина недієздатним, встановлення опіки над недієздатною особою, присвоївши об`єднаній справі № 372/3474/21 (провадження №2-о-1/23).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус КМНО Мамай І.В., Шевченківська районна в місті Києві Державна адміністрація, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - задоволено.

Визнано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - недієздатним. Встановлено строк дії рішення суду тривалістю в два роки.

Встановлено опіку над ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено його опікунами: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині призначення опікуном ОСОБА_8 - ОСОБА_2 через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що всупереч положенням ч. 1 ст. 296 ЦПК України судом прийнято заяву ОСОБА_2 , яка не є членом сім`ї ОСОБА_8 та призначено її опікуном. Заявник зазначає, що всупереч тому, що вона є єдиною родичкою ОСОБА_8 , яка подала заяву про призначення її опікуном, суд призначив опікунами сторонніх людей, які не є родичами та близькими її брата. Призначаючи опікуном ОСОБА_2 судом першої інстанції не надано оцінки доводам та посиланням апелянта на те, що ОСОБА_2 не може бути призначена опікуном, оскільки у неї наявний конфлікт з інтересами брата. Окрім цього, в суді першої інстанції заявник звертала увагу суду на те, що громадянка ОСОБА_10 була саме нянею її брата, вона доглядала його та отримувала за це заробітну плату від її дядька - ОСОБА_9 . Таким чином, користуючись станом брата заявника та його хворобою, ОСОБА_10 свідомо ввела в оману суд, а також орган опіки та піклування стосовно свого статусу в сім`ї ОСОБА_8 з метою заволодіння майном покійного дядька, єдиним спадкоємцем якого є психічно хворий брат заявника. Наведене свідчить, що у громадянки ОСОБА_2 є конфлікт інтересів та вона не має права претендувати на опікунство ОСОБА_8 .

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , які є ідентичними за змістом, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вказують про те, що твердження апелянта про порушення судом ч. 1 ст. 296 ЦПК України є безпідставними так як вимоги даної частини не поширюються на правовідносини, що склалися між сторонами. Враховуючи, що саме ОСОБА_4 просила суд призначити ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_8 , а також те, що її заява була задоволена судом, можна прийти до висновку, що призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_8 відбулося з дотриманням вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України. При цьому, саме ОСОБА_1 є неналежним заявником, оскільки є лише троюрідною сестрою недієздатного. Крім того, матір ОСОБА_8 , яка є близьким родичем, категорично проти того, щоб опікуном було призначено апелянта. Безпідставними є твердження апелянта про наявність в ОСОБА_2 конфлікту інтересів з ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині призначення опікуном ОСОБА_8 - ОСОБА_1 через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що в порушення вимог процесуального законодавства, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_8 про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , остання є лише троюрідною сестрою ОСОБА_8 . Відтак, не відноситься до кола близьких родичів, які вправі звертатися до суду із заявою про визнання даної особи недієздатною. Більше того, ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_8 так як ніколи не проживала спільно з останнім, не вели спільний побут, не мали спільних витрат та інше. Доказів на підтвердження протилежного останньою не було надано, матеріали справи їх не містять. При вирішенні даної справи суд першої інстанції не встановив, чи наділена ОСОБА_1 правом на звернення до суду з відповідною заявою про визнання ОСОБА_8 недієздатним та призначення її опікуном, натомість задовольнив її заяву, що фактично призвело до ухвалення незаконного рішення. Крім того, задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про об`єднання справи №372/3474/21 за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та справи №372/37/23 за заявою ОСОБА_1 в одне провадження, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 3 ст.188 ЦПК України. Об`єднання справ в одне провадження відбулося шляхом передачі справи на розгляд іншого судді після того як у справі було проведено 6 (шість) судових засідань, що суперечить наведеному припису частини третьої статті 188 ЦПК України. Дані обставини свідчать про те, що справу розглянуто неповноважним складом суду першої інстанції, що є підставою для скасування рішення. Також, в порушення вимог процесуального законодавства, суд першої інстанції не надав належної оцінки висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 березня 2023 року №103-1430 та поданню Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_8 та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність неприязних стосунків та конфлікту між ОСОБА_1 та іншими опікунами, що безумовно суперечить інтересам ОСОБА_8 . Суд призначив одним із опікунів ОСОБА_1 , з якою в інших опікунів та матері ОСОБА_8 сформувалися недоброзичливі стосунки і які між собою не спілкуються, що на думку апелянта, буде суперечити інтересам ОСОБА_8 , оскільки непорозуміння та спори між опікунами матимуть негативний вплив на підопічного та можуть зашкодити меті виконання функцій опікуна щодо особи, яка визнана недієздатною (схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №545/3835/16-а).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині призначення опікуном ОСОБА_8 - ОСОБА_1 через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, а також змінити рішення в частині встановлення місця опіки, а саме встановити опіку над ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що суд першої інстанції не встановив факт того, що недієздатний ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після свого померлого батька ОСОБА_9 і успадкував 17 (сімнадцять) об`єктів нерухомості, 7 (сім) автомобілів та корпоративні права в 15 (п`ятнадцяти) господарських товариствах (за попередньою оцінкою загальна вартість спадкового майна становить близько 10 мільйонів доларів США), у зв`язку із чим крім необхідності забезпечення цілодобового побутового догляду за ним, його інтереси потребують додаткового юридичного захисту. Крім того, недієздатний ОСОБА_8 з 2006 року постійно проживає в садибі за адресою АДРЕСА_2 , яка належала його батьку і в якій батько спеціально створив для нього надзвичайно комфортні умови проживання. Недієздатний звик до проживання в таких умовах і зміна місця його проживання буде спричиняти йому страждання та суперечити його інтересам. Суд не встановив, що між недієздатним ОСОБА_8 та другом його батька ОСОБА_6 існує більш міцний позитивний психологічний зв`язок, ніж з будь-якою іншою особою ( ОСОБА_8 не вимовляє інших імен людей окрім « ОСОБА_6 »), а також не взяв до уваги, що недієздатний звик до ОСОБА_2 і її відсутність буде спричиняти йому страждання та суперечити його інтересам. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що між заявниками існують розбіжності щодо визначення інтересів недієздатного ОСОБА_8 , а також не встановив факт того, що між органами опіки та піклування, які були залучені до участі в розгляді справи, існує конфлікт повноважень. Також, суд першої інстанції прийняв рішення про встановлення над ОСОБА_8 опіки, не зазначивши, в якому саме місці має здійснюватися ця опіка - за місцем його проживання на території селища Козин, Обухівського району Київської області, чи за місцем проживання одного з опікунів ОСОБА_1 на території Шевченківського району м. Києва. ОСОБА_4 вважає, що апеляційний суд має повторно дослідити договір про спільну діяльність по захисту інтересів недієздатної особи, пояснення представника ОСОБА_1 надані нею в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_8 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, посилались на те, що вони є близькими друзями та бізнес-партнерами померлого батька ОСОБА_8 - ОСОБА_9

ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_8 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, посилалась на те, що вона довгий час проживала однією сім`єю з батьком ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , з яким вела спільне господарство, мала взаємні права та обов`язки та спільний бюджет.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_8 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, посилалась на те, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_8 , а, відтак, є єдиним родичом, який бажає бути його опікуном.

Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні особи між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Відповідно до частини четвертої статті 2 СК України Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

З урахуванням наведеного, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не є членами сім`ї ОСОБА_8 чи його близькими родичами.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11 червня 2019 року у справі № 130/2391/18 (провадження №61-1307св19).

Заявник ОСОБА_1 , заявляючи, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_8 , не звернула уваги, що зазначене навіть у разі належного підтвердження, не дає підстави вважати її близькою родичкою.

Оскільки заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_8 недієздатним подані особами, які не можуть виступати заявниками у такій категорії справ окремого провадження, суд першої інстанції, не мав права приймати їх до провадження, розглядати та вирішувати по суті.

У відповідності до вимог ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З зазначених підстав, рішення суду в частині задоволення заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки підлягає скасуванню з залишенням заяв, осіб, які не мають права звертатись до суду з заявами про визнання особи недієздатною, без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20.

Задовольняючи заяву ОСОБА_12 про визнання ОСОБА_8 недієздатним, встановлюючи над ним опіку та призначаючи його опікунами ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою, викладені в ній обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеними висновки з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

За приписом ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта відноситься до засобів доказування на підставі частини другої статті 76 ЦПК України.

Обов`язкове призначення судом експертизи визначено статтею 105 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що суд першої інстанції набуває процесуальних прав та обов`язків, передбачених ст. 298-300, 89, 105 ЦПК України виключно у випадку наявності заяви належної особи, тобто особи, яка в силу вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України має право подавати таку заяву до суду.

Аналогічним чином, лише учаснику справи, який відповідає критеріями ч. 3 ст. 296 ЦПК України належать права визначені ЦПК України, в тому числі і право подавати суду докази, заявляти клопотання про витребування доказів, про призначення експертизи (ст. 81, 105 ЦПК України).

Особи, які не є учасниками справи такими правами не наділені.

Всупереч вимог зазначених норм закону, суд першої інстанції прийняв до провадження заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 2, 49), задовольнив ряд клопотань зазначених осіб, а саме про приєднання до справи доказів (т. 1, а.с. 57, 87, 109) та витребував нові докази (т. 1, а.с. 212).

Крім того, за клопотання зазначених осіб суд призначив судово-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 48).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що усі зазначені дії суду першої інстанції були незаконними.

В даному випадку, відкриття провадження у справі та усі подальші дії суду направлені на прийняття, витребування чи збір доказів, ухвалення процесуальних рішень, направлених на збір доказів, вчинені в межах судового провадження, відкритого за звернення осіб, які не мають на це право, є грубим порушенням норм процесуального права, що в свою чергу дає суду апеляційної інстанції вважати усі докази зібрані в межах такого провадження недопустимими.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, усі подані вказаними особами докази, в тому числі і щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , висновок призначеної та проведеної в межах розгляду їх заяви та на підставі наданих ними доказів судово-психіатричної експертизи від 10 листопада 2022 року є недопустимими доказами і не можуть прийматись до уваги.

10 листопада 2022 року, після вчинення зазначених дій судом першої інстанції, до суду надійшла заява ОСОБА_4 в якій вона просила суд визнати ОСОБА_8 недієздатним з 09 березня 2021 року та призначити його опікунами ОСОБА_6 та ОСОБА_2

11 листопада 2022 року заява ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_8 , прийнято до провадження. Справу призначено до розгляду на 06 грудня 2022 року (а.с. 91, т. 2).

Вирішуючи заяву ОСОБА_4 разом з заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_8 недієздатним, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_4 для встановлення психічного стану свого сина ОСОБА_8 не просила суд призначити експертизу.

При цьому, суд послався на висновок судово-психіатричної експертизи від 10 листопада 2022 року, що є недопустимим доказом в силу вимог ст. 78 ЦПК України з підстав викладених вище.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що ОСОБА_8 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 ЦК України).

Зазначене свідчить про відсутність підстав до задоволення заяви ОСОБА_12 про визнання особи недієздатною.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Призначаючи опікунами ОСОБА_8 - ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 2 від 03 грудня 2021 року затверджено рішення опікунської ради про призначення ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 опікунами над ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації до суду подане подання про встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_8 , у випадку визнання його недієздатним та подано висновок відповідно до якого не заперечується проти призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_8 у разі визнання останнього судом недієздатним.

При цьому, судом не було звернуто уваги на наступне.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (надалі правила).

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20.

Так, у відповідності до п. 3.1, 3.3 правил:

Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним.

Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна:

повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян);

копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік;

копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною;

акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна;

довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона

раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника);

довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява

про прийняття на себе обов`язків про опіку;

акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки;

довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки;

документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Зі змісту протоколу засідання опікунської ради виконавчого комітету Козинської селищної ради від 21 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 не надала повного переліку документів визначених п. 3.3 правил, а саме не було надано акту обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про місце проживання майбутнього опікуна; акту перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновку від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки (т. 1, а.с 132).

Зі змісту протоколу засідання опікунської ради виконавчого комітету Козинської селищної ради від 26 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надали повного переліку документів визначених п. 3.3 правил, а саме не було надано акту обстеження умов життя особи, що потребує опіки і опис її майна; довідки про місце проживання майбутнього опікуна; акту перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновку від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки (т. 1, а.с 135).

Зі змісту подання Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 не надала повного переліку документів визначених п. 3.3 правил, а саме не було надано акту обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна (т. 1, а.с. 135).

Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20).

Наявні у справі рішення та подання органів опіки та піклування не містять будь-яких обґрунтувань призначення опікунів з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Зазначені обставини не були встановлені ні органами опіки і піклування, ні судом першої інстанції. Будь-яких обґрунтувань наявності чи відсутності зазначених обставин судове рішення не містить.

В ході розгляду справи кожен з заявників стверджував, що він може бути опікуном, оскільки у нього склались тісні та приязні стосунки з ОСОБА_8 .

Проте, крім пояснень заінтересованих осіб, матеріали справи не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_8 позитивного відношення, прив`язаності до когось з осіб, які бажають стати опікунами, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення будь-кого з осіб, які виявили бажання стати опікунами, відповідатиме інтересам ОСОБА_8 .

Суду не було надано висновків органу опіки та піклування щодо можливості ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 бути опікунами.

Висновок Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (т. 3 а.с. 239) не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості ОСОБА_1 бути опікуном.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення вимог заявників, висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог ОСОБА_12 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року скасувати та прийняти постанову.

Заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи: ОСОБА_8 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна, Шевченківська районна в місті Києві Державна адміністрація залишити без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи: ОСОБА_8 , Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна, Шевченківська районна в місті Києві Державна адміністрація відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.