Постанова

Іменем України

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 587/108/23

провадження № 61-6256св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний виконавець Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гречка Ангеліна Вікторівна, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Домашенка Юрія Олександровича на ухвалу Сумського районного суду Сумської області

від 15 лютого 2023 року у складі судді Степаненко О. А. та постанову Сумського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У січні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Домашенка Ю. О. звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний виконавець Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гречка А. В., ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі № 587/368/22 заборонено відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Ухвала підлягала негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову для її негайного виконання надіслано у ЦНАП виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області.

07 жовтня 2022 року представник заявника звернувся із заявою до Сумського ВДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просив відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі № 587/368/22.

21 жовтня 2022 року старшим державним виконавцем Бистровою Н. Б. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада

2022 року резолютивну частину ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року викладено в новій редакції.

07 грудня 2022 року представник заявника повторно звернувся із заявою до Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просив відкрити виконавче провадження та вжити заходів відповідно до порядку виконання рішень, визначеного статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», тобто довести до відома боржника ( ОСОБА_2 ) резолютивну частину рішення суду, про що скласти відповідний акт, винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

20 грудня 2022 року державним виконавцем Гречка А. В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що оскаржене повідомлення державного виконавця є необґрунтованим, оскільки ухвала суду містить чітке визначення дій, які необхідно вчинити боржнику, і державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, просила:

- визнати незаконною бездіяльність, визнати неправомірними рішення та дії, скасувати повідомлення державного виконавця Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гречки А. В. від 20 грудня 2022 року про повернення ухвали Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2022 року у справі № 587/368/22 стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язати уповноважену посадову особу Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2022 року по справі

№ 587/368/22;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судові витрати, пов`язані з розглядом скарги (поштові витрати), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3972,36 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що порядок виконання ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі 587/368/22 зазначено у тексті ухвали, а саме шляхом звернення до ЦНАП виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області. Крім того, ані судовим рішенням, ані законом не визначено порядок виконання цієї категорії ухвал державним виконавцем як державним реєстратором.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Домашенка Ю. О. на ухвалу Сумського районного суду Сумської області

від 15 лютого 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 20 квітня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Домашенко Ю. О., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суди не врахували, що належне виконання ухвали про вжиття заходів забезпечення позову передбачає відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем виконавчих дій, зокрема, складання акту про ознайомлення боржника з резолютивною частиною вказаної ухвали, що передбачено в самому судовому рішенні, не перевірили виконання ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки тому факту, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року зі змінами, внесеними ухвалою від 18 листопада

2023 року, безпосередньо зазначалось про можливість відкриття виконавчого провадження (підлягала негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження) та боржником визначався зокрема ОСОБА_2 , на якого також покладався обов`язок щодо виконання рішення про заборону вчиняти відчуження нерухомого майна.

Суди не врахували, що ухвали від 15 лютого та від 18 листопада 2022 року забороняли відповідачам (боржникам) відчуження земельної ділянки в порядку статей 10, 63 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить фраза про те, що ухвала підлягає негайному виконанню ЦНАПом з дня її постановлення незалежно від відкриття виконавчого провадження, тобто самою ухвалою передбачено відкриття виконавчого провадження.

Також вважає, що суди неправильно розтлумачили Закони України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про виконавче провадження», не врахували доводи заявника про те, що позивач не просив виконавчу службу реєструвати накладення арешту на нерухоме майно, отже і не звертався до державного виконавця як до реєстратора, а звертався саме як до державного виконавця, просив відкрити виконавче провадження та вжити заходів відповідно до порядку виконання рішень, визначеного статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», тобто довести до відома боржника ( ОСОБА_2 ) резолютивну частину рішення суду, про що скласти відповідний акт і винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суди, відмовляючи у задоволенні скарги у зв`язку із втратою процесуальної дії ухвали суду від 15 лютого 2022 року, мали б належно перевірити факт дотримання законних прав та інтересів заявниці забезпеченням позову під час дії ухвали суду від 15 лютого 2022 року.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі № 587/368/22 заборонено відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Ухвала підлягала негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Також ухвалено примірник ухвали про забезпечення позову для її негайного виконання надіслати у ЦНАП виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (смт Степанівка, вул. Центральна, 5, Сумського району Сумської області).

07 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Домашенко Ю. О. звернувся із заявою до Сумського ВДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі № 587/368/22.

21 жовтня 2022 року старшим державним виконавцем Бистровою Н. Б. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада

2022 року абз. 2 резолютивної частини ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року викладено в новій редакції: «Заборонити відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі

№ 587/368/22».

07 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Домашенко Ю. О. повторно звернувся із заявою до Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просив відкрити виконавче провадження та вжити заходів відповідно до порядку виконання рішень, визначеного статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». Довести до відома боржника ( ОСОБА_2 ) резолютивну частину рішення суду, про що скласти відповідний акт, винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

20 грудня 2022 року державним виконавцем Гречкою А. В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також встановлено, що рішенням Сумського районного суду Сумської області по справі №587/368/22, яке набрало законної сили 25 січня 2023 року, позов ОСОБА_1 до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Моісеєнко І. В., ОСОБА_3 задоволено частково та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 1,92 га, розташовану на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, з кадастровим номером :01:005:0147.

Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області Моісеєнко І. В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею

1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 11 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 1,92 га кадастровим номером :01:005:0147.

Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, яке зареєстроване у Державному реєстрі під номером 46257654 від 18 січня

2022 року.

Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області Моісеєнко І. В., індексний номер 62955514 від 20 січня 2022 року про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку загальною площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147 за ОСОБА_3 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Приписами статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За загальним правилом, кожне судове рішення підлягає примусовому виконанню, окрім тих випадків, коли правові результати постановленого судового рішення можуть бути досягнуті без застосування примусових заходів виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем (пункт 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року у справі № 587/368/22 заборонено відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада

2022 року абз. 2 резолютивної частини ухвали Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2022 року викладено в новій редакції: «Заборонити відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі

№ 587/368/22».

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконавчий документ та факт юридичної дії «Заборона відчуження» має на меті встановлення факту заборони на вчинення дій щодо зміни власника майна та юридично підпадає під регулювання положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на вказане, суди дійшли висновку, що державний виконавець має право здійснювати реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки лише під час примусового виконання рішення суду, а в даному випадку ані судовим рішенням, ані законом не визначено порядок виконання цієї категорії ухвал державним виконавцем як державним реєстратором.

Разом з тим, суд не врахували, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Визначаючи, чи судове рішення підлягає примусовому виконанню, суди мають враховувати, що, за загальним правилом, примусовому виконанню підлягають усі судові рішення, які неможливо виконати без застосування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні, зокрема, якщо боржник відмовляється добровільно виконати рішення суду на користь стягувача і поза межами виконавчого провадження в інший спосіб та порядок стягувач не може виконати таке рішення суду.

В оцінці того, якому саме заходу примусового виконання відповідає зміст зверненого до виконання рішення суду, суду потрібно враховувати його суть та зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду

від 09 серпня 2023 року у справі № 439/1475/18 (провадження № 61-3069св23).

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за приписами частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина четверта статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що звертаючись до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження заявник просив вжити заходів відповідно до порядку виконання рішень, визначеного статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», тобто довести до відома боржника ОСОБА_2 резолютивну частину рішення суду, про що скласти відповідний акт і винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а не просив виконавчу службу реєструвати накладення арешту на нерухоме майно, а отже не звертався до державного виконавця як до реєстратора.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

З огляду на вказане Верховний Суд дійшов висновку про відсутність інших органів чи установ, які мають повноваження та обов`язок виконати (добровільно чи примусово) судове рішення про заборону відчуження земельної ділянки.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про те, що повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець діяв правомірно, є помилковими.

Верховний Суд наголошує, що у частині першій та пункті 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Обов`язком державного/приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Якщо державному/приватному виконавцю не зрозуміле рішення, порядок його виконання, тоді виконавець не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, про встановлення порядку виконання рішення тощо.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, Верховний Суд дійшов висновку, що в даному випадку дії державного виконавця з повернення виконавчого документа без прийняття до виконання суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а доводи скарги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції установлено та вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2022 року по справі №587/368/22, яке набрало законної сили 25 січня 2023 року, позов ОСОБА_1 до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Моісеєнко І. В., ОСОБА_3 задоволено частково та скасовано державну реєстрацію права власності за

ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 1,92 га, розташовану на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, з кадастровим номером :01:005:0147. Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області Моісеєнко І. В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 11 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 1,92 га кадастровим номером :01:005:0147. Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, яке зареєстроване у Державному реєстрі під номером 46257654 від 18 січня 2022 року. Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області

Моісеєнко І. В., індексний номер 62955514 від 20 січня 2022 року про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку загальною площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147 за ОСОБА_3 .

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року скасовано заборону на відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2023 року виправлено описки у четвертому абзаці описової частини рішення суду та у першому абзаці резолютивної частини ухвали Сумського районного суду Сумської області про скасування забезпечення позову від 15 серпня 2023 року по справі № 587/368/22, виклавши в наступній редакції.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що в указаній справі рішення суду набрало законної сили, крім того в самій ухвалі про забезпечення позову було зазначено, що заходи вживаються до набрання рішенням законної сили, суд вважає за необхідне скасувати захід забезпечення позову щодо земельної ділянки, площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області.

Скасовано заборону на відчуження земельної ділянки площею 1,92 га, кадастровий номер :01:005:0147, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області.

З огляду на вказане виконавчий документ, на виконання якого заявник звертався до державного виконавця, втратив свою процесуальну дію.

За таких обставин відсутні підстави для ухвалення у цій справі нового рішення в частині вирішення вимог скарги про скасування повідомлення державного виконавця та зобовязання відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали суду.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково, скасування рішень судів попередніх інстанцій, які постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права, та визнання незаконною бездіяльність, визнання неправомірними рішення та дії державного виконавця, проте відсутні підстави для ухвалення нового рішення по справі в частині вирішення вимог скарги про скасування повідомлення державного виконавця та зобовязання відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали суду, оскільки справа вже розглянута по суті позовних вимог та скасовано заборону на відчуження спірної земельної ділянки.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Домашенка Юрія Олександровича задовольнити частково.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасувати.

Визнати незаконною бездіяльність, неправомірними рішення та дії державного виконавця Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Гречки Ангеліни Вікторівни з повернення ухвали Сумського районного суду Сумської області

від 18 листопада 2022 року у справі № 587/368/22 стягувачу без прийняття до виконання.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович