Справа № 345/868/23
Провадження № 22-ц/4808/1362/23
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р.В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

26 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Якимівим Р.В. 25 вересня 2023 року у м. Калуш Івано-Франківської області, по справі позовом акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» філії «Західна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану електроенергію ,

в с т а н о в и в :

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2023 року позов акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» філії «Західна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану електроенергію задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій одночасно просить розстрочити сплату судового збору за її подання відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи тимчасову відсутність у нього коштів, необхідних для сплати судового збору. Просить розстрочити сплату судового збору на строк 3 місяці, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення.

Однак, апеляційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, або позивачами є: військовослужбовці, батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, апелянт не звільнений від сплати судового збору, тому йому необхідно сплатити судовий збір.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з наступного.

На підтвердження скрутного майнового стану апелянт не долучив жодних доказів.

Враховуючи, що дохід - це не лише офіційні доходи особи, які відображені в органах ПФУ, а й інші доходи, а позивач не довів, що його реальний майновий стан на такому низькому рівні, який об`єктивно не дає йому можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4026,60 грн, клопотання не підлягає до задоволення.

Посилання апелянта на тимчасову відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть однозначно свідчити про неможливість сплати ним судового збору у встановленому законом розмірі. Також подані матеріали апеляційної скарги не містять доказів на підтвердження того, що позивач є непрацездатною особою, або наявні інші підстави неможливості його працевлаштування. Крім того, апелянтом не було надано і доказів про те, що в нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого він може отримувати доходи.

Самі по собі пояснення про відсутність доходу, з якого сплачуються податки, не свідчать про дійсний матеріальний стан відповідача.

Між тим, як було відзначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року під час розгляду справи 0940/2276/18, з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Однак, посилання на відсутність доказів про доходи не можуть підтверджувати майновий стан особи та стверджувати про неможливість сплати ним судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою, оскільки доходи відповідача за попередній календарний рік повинні підтверджуватись, зокрема, довідкою про доходи відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України, а відтак зазначені обставини не дають можливості встановити достатні правові підстави для можливості застосування судом норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а безпідставне ненадходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави.

Отже, посилання на відсутність коштів без відповідного підтвердження не є достатнім доказом тяжкого матеріального становища апелянта на день подачі апеляційної скарги. Будь-яких доказів, що підтверджують матеріальне становище, апелянтом не надано.

Таким чином для встановлення достатніх правових підстав для можливості застосування судом норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (вирішення питання про розстрочення судового збору) апелянту слід було надати суду докази, що підтверджують розмір річного доходу відповідача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України за останній календарний рік.

Судовий збір у сумі 4026,60 грн (чотири тисячі двадцять шість гривень шістдесят копійок) необхідно сплатити на рахунок (IBAN): UA0009612; отримувач ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37951998; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050). При цьому, при заповненні платіжного документа у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Наявність відомчої ознаки: "80" Апеляційні суди, Назва суду: Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При таких обставинах апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подання клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі з наведенням обставин, які свідчать про матеріальне становище; подання доказів, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України за останній календарний рік або оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, які слід направити до Івано-Франківського апеляційного суду.

У зв`язку із наведеним апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.136, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

В задоволення клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2023 року залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити апелянту для виконання.

В разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Максюта