№ 336/1725/21
УХВАЛА

іменем України

31 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:

помічника судді, який виконує повноваження секретаря судового засідання, Бутенка О.В.,

представника позивача - адвоката Зубенка О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання, виховання та утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До суду через свого представника, адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича, звернувся ОСОБА_2 із вказаним позовом, за яким просить визнати місце проживання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши її на утриманні та вихованні батька ОСОБА_2 , 1988 р.н., за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій також викладено клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі та ухвалення рішення за наслідками підготовчого засідання.

Представник позивача вважав за можливе прийняти визнання позову відповідачем.

Розглянувши заяву представника відповідача, суд доходить таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як встановлюють положення ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд не приймає визнання позову відповідачем, адже без встановлення усіх об`єктивних обставин спору, в тому числі шляхом отримання та дослідження висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком, яке може бути здійснено лише на наступній стадії - судового розгляду справи по суті, таке визнання позову можу суперечити інтересам малолітньої дитини,

Керуючись ст. ст. 189, 196-198, 200, 206, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У прийнятті визнання відповідачем позову - відмовити, продовжити підготовче провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2023.

Суддя Є.С. Боєв