Провадження №2/521/5190/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦПК України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «Альфа Банк», де в п. п. 1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа Банк» з 15 жовтня 2019 року.

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк».

07.02.2008 року Акціонерно комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №692/Ф03.14/089.

Відповідно до Кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 77000,00 дол. США.

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові.

Відповідно до Договору, відповідач зобов`язується порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги.

22.07.2011 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 846 705, 86 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі 8850,97 грн.

В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 07.09.2022 року становить 418630,69 грн., та складається з:

- суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 76203,53 грн.

- сума заборгованості за інфляційними витратами 342427,16 грн.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тітова В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити банку у позовних вимогах у повному обсязі.

При цьому зазначає, що позивачем не надано до суду рішення третейського суду, на яке посилається як на підставу позовних вимог, згідно якого визначено розмір заборгованості та не надано доказів виконання такого рішення суду.

Банк прострочив строк пред`явлення виконавчого листа.

Вимоги про стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних витрат за період з 24 лютого 2022 року є незаконними, оскільки позичальник звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу та від сплати інфляційних втрат у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором.

Таким чином, представник позивача мала виходити із періодів з 09.11.2019 року по 23.02.2022 року, а не з 30.08.2019 року по 29.08.2022 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно, надав заяву про слухання справи у його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «Альфа Банк», де в п. п. 1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа Банк» з 15 жовтня 2019 року.

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк».

07.02.2008 року Акціонерно комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №692/Ф03.14/089.

Відповідно до Кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 77000,00 дол. США.

22.07.2011 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 846 705, 86 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі 8850,97 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року, справа №2604/3083/2012, заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду - задоволено.

Видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.07.2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 846705,86 гривень та 8850,97 гривень витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, справа №2604/3083/2012 заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року у справі № 2604/3083/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 846 705,86 грн. та третейського збору у розмірі 8 850,97 грн.

В решті вимог заяви відмовлено.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач зазначає, що відповідачем не виконані умови кредитного договору, а тому є підстави для стягнення з нього заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 418630,69 грн. При цьому зазначає, що наявність не виконаних зобов`язань відповідача щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів для стягнення такої заборгованості.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно вимог ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 19.06.2019 по справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц зазначила, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.07.2011 року відповідачем не виконано. Доказів про пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання, відкриття виконавчого провадження чи закриття виконавчого провадження про примусове стягнення з боржника заборгованості, позивачем суду не надано.

Більш того, як вбачається з листа №9341/03.02-07 від 13.03.2023 року Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчий лист №2604/3083/2012, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (АТ «Альфа Банк», АТ «Сенс Банк») заборгованості у розмірі 846705,86 грн. на виконання до відділів державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надходив та на виконанні не перебуває.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа Банк» не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦПК України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: АТ «Альфа Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя: І.В. Плавич