Справа № 145/413/23
Провадження № 22-ц/801/2030/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 рокуСправа № 145/413/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д. С., представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Лінкевича Б. П., розглянувши за правилами, встановле-ними для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у від-критому судовому засіданні у м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою представниці відповідача ОСОБА_2 адвокатки Оксютенко Людмили Іванівни на рішення Тиврівського район-ного суду Вінницької області від 18 серпня 2023 року, ухвалене у приміщенні суду в смт Тиврові Вінницької області за головування судді Копилової Л. В., повний текст якого складений 21 серпня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася у Тиврівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позов умотивований наступними обставинами. З 20 вересня 2009 року сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що був вчинений актовий запис № 2355. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2015 року шлюб був розірва-ний. Проте через деякий час сторони у справі помирилися, відновили стосунки та 20 вересня 2022 року уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Центрально-Західного міжре-гіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ), про що скла-дений актовий запис № 2871. Від спільного проживання у подружжя наро-дилися дві на даний час неповнолітні доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але спільне життя не складається, між подружжям немає спільної мови стосовно вирішення самих простих сімейних питань, усі спроби знайти порозуміння закінчуються сварками та обопільними образами. Подаль-ше збереження сім`ї позивачка вважає неможливим, шлюбні відносини припи-нені, спільно подружжя не проживає, не веде спільного господарства. Прими-рення неможливе, збереження шлюбу не має сенсу, не відповідає інтересам жодної із сторін. ОСОБА_1 просила суд позов задоволити.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2023 року у наданні сторонам строку на примирення відмовлено. Позов задо-волений, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 20 ве-ресня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юс-тиції ( м. Хмельницький ), актовий запис № 2871, розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишене без змін « ОСОБА_5 ».

Не погоджуючись із ухваленим 18 серпня 2023 року рішенням суду першої інстанції, представниця відповідача ОСОБА_2 адвокатка Оксютенко Л. І. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, задоволити клопотання про надання додаткового строку для примирення по-дружжя, у наданні якого суд першої інстанції відмовив. Сторони у справі пере-бувають за кордоном у Польщі, зазначає адвокат, спілкуються між собою, діти періодично проживають із ОСОБА_2 . Стійкий розлад подружніх стосун-ків відсутній. Закон передбачає можливість проживання подружжя окремо, вис-новки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року, позивачка та її представ-ник адвокат Лінкевич Б. П. не скористалися, їхній відзив до апеляційного суду не надходив.

Позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , його представниця у суді першої інстанції адвокатка Оксютенко Л. І. у судове засідання 25 жовтня 2023 року не з`явилися, хоча про місце, день та час розгляду справи усі її учас-ники повідомлені завчасно, належним чином, про що у матеріалах справи міс-тяться належні докази ( а. с. 60 - 64 ). Ураховуючи думку представника пози-вачки адвоката Лінкевича Б. П., який вважає можливим і необхідним перегля-нути справу у даному судовому засіданні, керуючись нормами статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду ухвалила здійснити апеляційне про-вадження у справі щодо перегляду оскаржуваного судового рішення у відсут-ності тих учасників справи, котрі не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Лінкевича Б. П., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності наявні у ній докази, ретельно перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначе-ним вимогам.

У справі мають місце наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ), про що складений актовий запис № 2871. Від шлюбу подружжя, спільного проживання, народилися дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей шлюб укладений вдруге, сторони намагалися зберегти сім`ю після розірвання шлюбу рішенням Тиврівського ра-йонного суду Вінницької області від 28 серпня 2015 року. Однак шлюбні, сі-мейні відносини між сторонами припинені, спільно вони не проживають, пози-вачка переконана та категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збе-реження сім`ї неможливе. Позицію ОСОБА_1 повністю підтримав у судо-вому засіданні її адвокат Лінкевич Б. П.

Розглянувши клопотання представниці відповідача адвокатки Оксютенко Л. І. про надання сторонам строку для примирення, суд, керуючись нормами статей 24, 55, 56, 109, 111, 112 СК України дійшов висновку про недоцільність його задоволення, зазначив, що шлюб може бути розірваний у судовому поряд-ку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про ро-зірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховувати наявність малоліт-ньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до при-мирення подружжя.

Суд підкреслив, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц.

Суд першої інстанції узяв до уваги категоричне заперечення позивачкою надання строку на примирення, її твердження про неможливість збереження сім`ї, те, що протягом строку з дня відкриття 11 квітня 2023 року провадження у справі по день судового засідання, а це повних чотири місяці, сторони не помирилися, тому дійшов висновку, що клопотання про надання такого строку є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Фактичні шлюбні взаємовід-носини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 , яка не бажає примирення з відповідачем.

Суд першої інстанції підкреслив, що добровільність шлюбу - одна з основ-них його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвід-чує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на віль-ній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється унаслідок його розірвання. Ро-зірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про ро-зірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру та бажання зберігати шлюб з відпові-дачем.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному, наразі, рішенні колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, оскільки во-ни є правильними, об`єктивними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд не помилився у застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог процесуального законодавства.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 18 серпня 2023 року, пред-ставниця ОСОБА_2 не навела у скарзі таких підстав, аргументів, які б до-водили помилковість висновку суду щодо необхідності задоволення позову та скасування рішення від 18 серпня 2023 року. Посилаючись на неповне з`ясу-вання судом обставин, що мають значення для справи, скаржниця не наводить жодної з таких обставин для можливості оцінки їх судом апеляційної інстанції, а зазначення у скарзі про підтримання спілкування між сторонами у справі, пе-ріодичне проживання дітей з відповідачем, по-перше, не є доведеними обста-винами, по-друге, не свідчить про відсутність розладу саме подружніх стосун-ків між позивачкою та відповідачем. З висновком адвокатки щодо не супереч-ності надання строку для примирення подружжя моральним засадам суспіль-ства належить погодитися, але за умови, якщо щодо такого заходу є згода ін-шого з подружжя. У даному випадку суд вказав, що ОСОБА_1 категорично заперечує можливість примирення з відповідачем, не бажає цього, тривалий час процесуального руху справи у суді її сторони примирення не досягли, а статтею 24 СК України закріплено вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб, заборону примушування до шлюбу, тому надання строку на примирення за вказаних умов суперечитиме вказаній нормі закону та інтересам самої позивачки.

Вирішуючи клопотання скаржниці стосовно надання строку для примирен-ня сторін у справі, колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу на ту обставину, що шлюб, про розірвання якого, наразі, йдеться, є повторним, тобто, у подружжя ОСОБА_6 було достатньо часу для прийняття власних рішень щодо збереження сім`ї чи об`єктивну неможливість її збереження, тому надавати додатковий строк для примирення, про який просить адвокатка, який не передбачений нормами цивільного процесуального закону, що регулює апе-ляційне провадження у справі, під час перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції на предмет його законності й обгрунтованості немає законних підстав.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, оскільки вони цілком спростовуються матеріалами справи, наведеними у рішенні суду мотивами що-до відмови у задоволенні клопотання про надання строку на примирення сто-рін, висновку про доцільність задоволення позову. Обставин, що предметно ви-значали би підстави вважати висновки суду необґрунтованими, зробленим з порушенням норм права - немає.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеля-ційної інстанції, який переглядає справу за наявними у ній і додатково пода-ними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інс-танції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посила-ються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`яз-ковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розгля-даються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням пра-восуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути на-лежним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт пер-ший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргу-ментів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цієї цивільної справи. Оскаржуване судове рішен-ня є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу представниці відпові-дача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представниці ОСОБА_2 адвокатки Оксютенко Людмили Іванівни про надання додаткового строку для примирення сторін у справі відмовити.

Апеляційну скаргу представниці відповідача ОСОБА_2 адвокатки Оксютенко Людмили Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук