КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2302/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «АК «Київводоканал», в якому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 14 169 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що вона як споживач комунальних послуг з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» з приводу надання довідки щодо заборгованості по оплаті цих послуг, проте така довідка їй тривалий час не надавалась.

Вказувала, що неодноразово зверталась до ПрАТ «АК «Київводоканал» з метою отримання довідки про відсутність у неї заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з ненаданням такої довідки подавала скарги, на що отримала формальні відписки.

Уважала, що такими неправомірними діями відповідача щодо ненадання інформації на її запит ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка полягає у виникненні негативного для неї явища, зокрема, необхідності вжиття додаткових заходів для отримання потрібної їй інформації, витрачання особистого часу тощо.

Зауважувала, що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності відповідача її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, вона перенесла моральні страждання, порушення сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була вимушена звернутися до лікаря та їй поставлено діагноз антено-невротичний синдром на фоні стресу.

На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невмотивованість рішення, просить таке рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У мотивування вимог зазначає, що вперше до відповідача вона звернулася 31 травня 2017 року, а скаргу на дії відповідача подала 01 червня 2017 року, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

Вказує, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнала страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

03 червня 2021 року апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

14 червня 2021 року надійшли заперечення на відзив ОСОБА_1 , в яких вона зазначає, що жодних доказів про те, що відповідач не міг надати їй інформацію саме через технічні причини, не надано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів не встановлено факту завдання ОСОБА_1 моральних чи фізичних страждань внаслідок затримки надання їй довідки щодо заборгованості по комунальній платі, часу такої затримки та технічної причини її виникнення, причинного зв`язку між подіями, на які посилається позивач, та станом її здоров`я.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» з метою отримання даних щодо наявності та розміру заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .

У відповідь позивач отримала інформацію від відповідача щодо стану заборгованості.

14 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «АК «Київводоканал» зі скаргою на дії працівників ПрАТ «АК «Київводоканал», в якій просив надіслати довідку щодо наявності або відсутності заборгованості.

20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявою про надання довідки про відсутність заборгованості, долучивши до заяви правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПрАТ «АК «Київводоканал» зі скаргами на дії працівників, зокрема щодо ненадання довідки про відсутність у неї боргу (а.с. 17-30).

Листом ПрАТ «АК «Київводоканал» від 12 липня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про відсутність заборгованості за спожиті послуги за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року включно (а.с. 31).

Листами ПрАТ «АК «Київводоканал» від 20 липня 2017 року та 26 липня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 , що затримка у видачі довідки виникла у зв`язку із тим, що доступ до білінгової системи було припинено через закриття червня місяця 2017 року. Після відкриття доступу до системи довідка була перевірена відділом обліку управління по роботі з мешканцями багатоквартирних будинків товариства та видана під особистий підпис ОСОБА_1 (а.с. 32-33, 34-35).

ОСОБА_1 зверталася зі скаргою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві щодо дій відповідача, які полягали у не наданні доступу до інформації, яка безпосередньо її стосується та неправомірної вимоги щодо надання правовстановлюючих документів на належну їй квартиру (а.с. 37-40).

Листом Департаменту Житлово-комунальної інфраструктури від 07 серпня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що затримка по видачі довідки виникла у зв`язку з тим, що доступ до білінгової системи було припинено через закриття бази нарахувань за червень місяць 2017 року. Після відкриття доступу до системи довідка була перевірена відділом обліку управління по роботі з мешканцями багатоквартирних будинків товариства та видана під особистий підпис ОСОБА_1 . Одночасно повідомлено про проведення профілактично-роз`яснювальної роботи працівників товариства щодо сумлінного виконання своїх обов`язків та неприпустимість некоректного спілкування та поводження з мешканцями, недопущення повторних звернень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статтею 82 цього Кодексу.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2018 року (справа № 11-138заі18) висловила позицію, згідно з якою «протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк».

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилається на невчасне надання їй відповідачем довідки про стан заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .

Як зазначено вище, 30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» з метою отримання даних щодо наявності та розміру заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .

У відповідь позивач отримала інформацію від відповідача щодо стану заборгованості та 31 травня 2017 року сплатила наявну заборгованість, що підтверджується копією квитанції, що не заперечувалось відповідачем. При цьому, датою валютування зазначено - 01 червня 2017 року.

У матеріалах справи міститься копія скарги ОСОБА_1 від 01 червня 2017 року на дії працівників ПрАТ «АК «Київводоканал» з вимогою надати довідку про відсутність заборгованості.

Проте, така скарга не зареєстрована у встановленому законом порядку ПрАТ «АК «Київводоканал», а отже докази її отримання відповідачем відсутні.

14 червня 2017 року до ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшла скарга на дії працівників ПрАТ «АК «Київводоканал» від ОСОБА_2 , в якій останній просив надіслати довідку щодо наявності або відсутності заборгованості.

Проте, доказів правомірності такого звернення саме від ОСОБА_2 до скарги не додано та ОСОБА_2 не є учасником даної справи.

20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявою про надання довідки про відсутність заборгованості, долучивши до заяви правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23).

У відповідь листом ПрАТ «АК «Київводоканал» від 12 липня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про відсутність заборгованості за спожиті послуги за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року включно (а.с. 31).

Також листами ПрАТ «АК «Київводоканал» від 20 липня 2017 року та 26 липня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 , що затримка у видачі довідки виникла у зв`язку із тим, що доступ до білінгової системи було припинено через закриття червня місяця 2017 року. Після відкриття доступу до системи довідка була перевірена відділом обліку управління по роботі з мешканцями багатоквартирних будинків товариства та видана під особистий підпис ОСОБА_1 (а.с. 32-33, 34-35).

Відповідно до частин першої, третьої Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно положень статті 20 вказаного закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Матеріалами справи також установлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПрАТ «АК «Київводоканал» зі скаргами на дії працівників, зокрема щодо ненадання довідки про відсутність у неї боргу (а.с. 17-30).

ОСОБА_1 зверталася зі скаргою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві щодо дій відповідача, які полягали у не наданні доступу до інформації, яка безпосередньо її стосується та неправомірної вимоги щодо надання правовстановлюючих документів на належну їй квартиру (а.с. 37-40).

Листом Департаменту Житлово-комунальної інфраструктури від 07 серпня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що затримка по видачі довідки виникла у зв`язку з тим, що доступ до білінгової системи було припинено через закриття бази нарахувань за червень місяць 2017 року. Після відкриття доступу до системи довідка була перевірена відділом обліку управління по роботі з мешканцями багатоквартирних будинків товариства та видана під особистий підпис ОСОБА_1 . Одночасно повідомлено про проведення профілактично-роз`яснювальної роботи працівників товариства щодо сумлінного виконання своїх обов`язків та неприпустимість некоректного спілкування та поводження з мешканцями, недопущення повторних звернень.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином звернулася до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявою про отримання довідки про відсутність заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, 20 червня 2017 року та листом від 12 липня 2017 року №5958/8/8/02-17 ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомлено ОСОБА_1 про відсутність у неї заборгованості за спожиті послуги за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року включно, колегія суддів доходить висновку, що ПрАТ «АК «Київводоканал» у відповідності до вимог закону та у строк, передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», розглянуло заяву ОСОБА_1 та надало запитувану відповідь.

При цьому, посилання позивача на відсутність доказів про те, що відповідач не міг надати їй інформацію саме через технічні причини, не заслуговують на увагу суду, оскільки підставами позову ОСОБА_1 зазначено саме невчасне надання працівниками ПрАТ «АК «Київводоканал» довідки про відсутність заборгованості, а під час розгляду справи встановлено, що надання вказаної інформації відбулось належним чином та у передбачені законом строки.

Зважаючи на викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів не встановлено факту завдання ОСОБА_1 моральних чи фізичних страждань внаслідок затримки надання їй довідки щодо заборгованості по комунальній платі, часу такої затримки та технічної причини її виникнення, причинного зв`язку між подіями, на які посилається позивач, та станом її здоров`я.

При цьому, місцевий суд правильно критично поставився до висновку соціально-психологічного дослідження Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень за №09-08-17 від 09 серпня 2017 року, поданий ОСОБА_1 на підтвердження завдання їй моральної шкоди, оскільки фахівець, який склав цей висновок, вийшов за межі своїх повноважень, зробивши висновок щодо питань права, а також фахівець не повідомлений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

За вимогами статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, п`ятої - сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник