Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9197/23 Головуючий у 1-й інст. Полонець С.М.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 295/9197/23 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. в м.Житомирі

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 42325,89 грн за період з 01.01.2017 по 01.07.2023 та витрати на судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок за адресою надання послуг № 1100. Відповідач, будучи споживачем послуг з централізованого теплопостачання для опалення, які надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго", за період 01.01.2017 по 01.07.2023 не здійснювала оплату за отримані послуги у зв`язку із чим утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 42325,89 грн, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в розмірі 20458 грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 1297 грн. 34 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 23.03.2017 по 01.07.2023 та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 39129, 00 грн та судовий збір.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно застосував строки позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості три роки, оскільки такі строки мають бути продовжені згідно Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19)».

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив, проте ОСОБА_1 надіслала на адресу суду письмові пояснення, де зазначала, що з початком війни виїхала з сім`єю до с. Бочківці, Чернівецької області, де перебувала в статусі внутрішньо переміщеної особи (ВПО), довідку додає. Зауважувала, що 1,5 роки зовсім не користувалася послугами « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім ї від 05.07.2023 (а.с. 4).

У зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

Зі змісту оборотів по особовому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 01.01.2017 по 01.07.2023 заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 становить 42325,89 грн. (а.с. 7-8).

26.08.2010 між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.5-6).

Відповідно до договору опалювальна площа квартири 37,62 кв.м.

Пунктом 9.1 цього Договору визначено, що строк позовної давності за даним договором становить п`ять років.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість за період з 01.11.2017 року по 01.07.2023 року в сумі 42325,89 грн. Проте, позивач допустив пропуск строку звернення до суду, передбачений статтею 257 ЦК України, щодо заборгованості, яка утворилась до липня 2020 року, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, в межах строку загальної позовної давності за період з 01.07.2020 року по 01.07.2023 року в розмірі 20458,70 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року), Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснює оплату наданих йому послуг з централізованого опалення, має заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачем послуг. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу послуги з централізованого опалення не надавались або надавались неналежної якості або в кількості менший, ніж позивачем нараховані, стороною відповідача, у передбаченому ст.ст. 12,81 ЦПК України порядку, суду не надано. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідач не надав, документів, які підтверджують сплату боргу, матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням заяви відповідача, вирішував питання про застосування позовної давності, проте помилився при її обчисленні.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч.2 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року до 31.07.2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року N 500.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1.08 до 19.12.2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року N 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 року N 760, від 13.10.2020 року N 956, від 9.12.2020 року N 1236.

В подальшому, дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19.12.2020 року до 31.08 N1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року N 104, від 21.04.2021 року N 405, від 16.06.2021 року N 611, від 11.08. 2021 року N 855, від 22.09. 2021 року N 981, від 15.12.2021 року N 1336, від 23.02.2022 року N 229, від 27.05.2022 року N 630.

При вирішенні спору апеляційний суд враховує, що положеннями частини першої статті 259 ЦК України визначено право сторін збільшити позовну давність. Сторони договору від 26 серпня 2010 року скористалися своїм правом та збільшили строк звернення до суду з вимогою про захист цивільного права з трьох до п`яти років.

В постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 сформульовані такі правові висновки: «Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України».

Позивач в апеляційній скарзі просить стягнути заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 23 березня 2017 року по 01 липня 2023 року у сумі 39 129грн.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії ОСОБА_1 здійснила у травні 2017 року на суму 2710,37грн (а.с.17).

Позивач в апеляційній скарзі з наведенням відповідних розрахунків просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 39 129грн.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховується щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Отже, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуг КП «Житомиртеплокомуненерго» мав спливати за кожним щомісячним нарахуванням оплати через п`ять років, що відраховуються з місяця настання платежу, тобто за червень 2017 року (останній платіж у травні 2017 року) спливав у липні 2022 року.

Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості припадає на час дії карантину, який продовжено в Україні до 30.06.2023р., тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягала стягненню з відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за послуги із централізованого опалення за період із 01 червня 2017 року по 01 липня 2023 року в сумі 39 129,00 грн, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності та положень про переривання позовної давності, визначених в Законі України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року.

Виходячи із наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії за період із 01 червня 2017 року по 01 липня 2023 року в сумі 39 129,00 грн. В решті рішення суду залишається без змін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги КП «Житомиртеплокомуненерго» задоволені частково на 92% , а апеляційна скарга задоволена в повному обсязі суми, яку просив позивач, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 495, 28 грн, з яких 2 469,28 грн за подання позовної заяви та 4 026, 00 грн за подання апеляційної скарги.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 , направлених на адресу апеляційного суду, про те, що вона з 01 квітня 2022 року до початку липня 2023 року проживала на території Чернівецької області та мала статус внутрішньо переміщеної особи, який було скасовано 08 серпня 2023 року, то такі обставини не є підставою для звільнення її від сплати заборгованості за послуги централізованого опалення, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 (з наступними змінами) до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Житомир не включено до зазначеного Переліку, а тому така пільга на відповідача по справі не поширюється.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2023 року скасувати в частині визначення періоду та суми боргу та в цій частині позовні вимоги частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (вул.Київська 48, м.Житомир, ЄДРПОУ - 35343771) заборгованість за послуги з централізованого опалення, що утворилась за період з 01 червня 2017 року по 01 липня 2023 року, в сумі 39129,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (вул.Київська 48, м.Житомир, ЄДРПОУ - 35343771) судовий збір в розмірі 6 495, 28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді: