441/375/23 2/441/297/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.10.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сороки М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Снігур Г.М. звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 04.07.2019 у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 18, відновити позивачці дошлюбне прізвище ОСОБА_3 та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що стосунки, які склались між ними, перешкоджають їхньому подальшому спільному проживанню, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями, постійно влаштовував сварки та конфлікти, тому припинили подружні стосунки, з червня 2022 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не цікавляться життям одне одного, відновлювати подружні стосунки позивачка не бажає, просить задовольнити позов.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, 03.07.2023 її представник адвокат Снігур Г.М. подала клопотання у якому позов підтримала, просила про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 28).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомив.

На сайті «Судової влади»: Городоцький районний суд Львівської області у розділі «громадянам», в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі.

З огляду на те, що ОСОБА_2 був обізнаним про наявність в Городоцькому районному суді Львівської області справи за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу, вважаю за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить переконання про часткове задоволення позову.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За положеннями ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

З позовної заяви та долучених до справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , вбачається, що сторони 04.07.2019 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 18, мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2022 року спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач обґрунтованого заперечення на позов суду не надав, а тому згідно ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, тому, враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_5 , положення ст. 24 СК України, згідно якої примушування до шлюбу не допускається, суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий.

Суд відмовляє ОСОБА_1 у відновленні дошлюбного прізвища ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану " державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках.

За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу.

Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Позивачкою заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірванні шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, при розгляді справи позивачкою не доведено факт порушення її прав у зв`язку з необхідністю зміни її дошлюбного прізвища ОСОБА_3 , суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, тому в їх задоволенні відмовляє.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, позивачкою ОСОБА_1 не зазначено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів відповідачем ОСОБА_2 , як і не надано доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу до задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За наведеного суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю безпідставна та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивачки 1073 грн. 60 коп. судових витрат (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .? та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано 04.07.2019 у Виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 18.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяви про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Перетятько О.В.