Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/178/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

23.10.2023 представник заявника, адвокат Світлана Тетеря, подала вказане клопотання, разом із позовною заявою, в якому просить вжити заходи забезпечення позову до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙД-2000», про скасування державно реєстрації припинення права оренди земельних ділянок, визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельних ділянок, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:023:0021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) та :01:024:0022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204), заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) та :01:024:0022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204), заборони ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022 та заборони ОСОБА_1 і ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :01:023:0500:01:024:0022.

Заяву обґрунтовує тим, що 20.10.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» було укладено Договір оренди землі №114, за яким ОСОБА_1 передала в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 1,4541 га з кадастровим номером :01:023:0021, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області і Договір оренди землі №113, за яким ОСОБА_1 передала в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 1,5161 га з кадастровим номером :01:024:0022, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Право оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:0021 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно -14.12.2015, а на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0022 - 11.12.2015. Протягом усього часу дії Договорів оренди землі орендар користувався земельними ділянками у своїй господарській діяльності і належним чином виконував свої обов`язки за цими договорами. З огляду на це, більше, ніж за рік до закінчення строку дії Договорів оренди землі, який був автоматично продовжений до 20.10.2023 в силу дії підп. 1 п. 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України у редакції Закону України від 24.03.2022 № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», у вересні 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило ОСОБА_1 листи-повідомлення (клопотання) про поновлення Договорів оренди землі на 7 років разом з проектами відповідних додаткових угод до них у порядку, визначеному у ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 5 цих договорів. Однак, у січні 2023 року ОСОБА_1 було вчинено низку дій, внаслідок яких було порушено право оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська`на Земельні ділянки. Так, завдяки державній реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельні ділянки ОСОБА_1 до закінчення строку дії договорів оренди землі передала їх в оренду іншому орендарю, тим самим порушивши право оренди позивача як їх законного орендаря і його переважне право на поновлення Договорів оренди землі на новий строк.Поведінка відповідачів свідчить про те, що до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом, ними можуть бути вчинені дії, спрямовані на подальше ускладнення поновлення порушеного права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» і унеможливлене виконання рішення суду у цій справі про задоволення його позову шляхом проведення вищевказаних реєстраційних дій у ДРРПНМ, зокрема, відповідачами можуть бути розірвані наявні договори оренди землі, після чого буде укладено нові договори оренди землі чи договори емфітевзису щодо земельних ділянок з цим же орендарем або іншими пов`язаними з ним особами, або земельні ділянки можуть бути передані в суборенду третім особам тощо. У разі укладення нових правочинів щодо Земельних ділянок у ДРРПНМ будуть проведені нові реєстраційні дії, які в силу норм ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є дійсними, допоки не будуть скасовані в судовому порядку. Це унеможливить виконання рішення суду у цій справі і, відповідно, поновлення порушеного права оренди позивача на ці ділянки, а також зумовить необхідність звернення ним до суду з новим позовом вже щодо нових правочинів та реєстраційних дій. Отже, вищенаведені обставини свідчать про наявність реальної загрози настання обставин, які можуть унеможливити ефективне поновлення порушеного права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», за захистом якого воно звернулося до суду, що є підставою для вжиття заходів забезпечення його позову відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України. Крім того, зазначає, що з березня 2023 року ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» систематично вчиняє дії, спрямовані на створення ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» перешкод у користуванні Земельними ділянками та на їх отримання у фактичне користування. Тому, з метою збереження наявного становища до набрання законної сили по суті існує необхідність також у встановленні заборони для ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» користуватися земельними ділянками і заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть позивачу користуватися цими ділянками, адже, якщо такі заходи забезпечення позову до останнього не будуть вжиті, може скластися ситуація, що на момент набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позову ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельних ділянках можуть бути наявні посіви сільськогосподарських культур, здійснені ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000»у період розгляду судом цієї справи, що перешкоджатиме позивачу у використанні цих ділянок згідно з договорами оренди землі і, відповідно, поновленні його порушеного права оренди. Також, на виконання вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зазначає, що пропозиції ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» щодо зустрічного забезпечення відсутні.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 1, 2, 4 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21).

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Так, предметом даного позову є скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:0021, дата, час державної реєстрації: 10.01.2023 18:22:00 та припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0022, дата, час державної реєстрації: 10.01.2023 18:30:47, визнання укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі №114 від 20.10.2015 та визнання укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі №113 від 20.10.2015 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» у запропонованій позивачем редакції, визнання відсутнім у ТОВ «АГРОТРЕЙД- 2000» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204) та права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204).

Отже, зі змісту позовних вимог ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» вбачається, що між сторонами виник спір щодо укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» договорів оренди земельної ділянки від 12.01.2023, оскільки вони укладені та зареєстровані в період дії попередніх договорів оренди землі, що були укладені між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» від 20.10.2015.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21 та від 28 липня 2022 року у справі №640/31850/20).

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок Верховного суду викладений у постанові від 16.08.2022 у справі № 640/35685/21.

Згідно з правовою позицією Верховного суду, що викладена в постановах від 18.12.2018 у справі №912/1616/18, від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, при вирішенні питання про забезпечення позову у немайнових спорах, до яких належить спір між позивачем та відповідачем, судом має досліджуватися така підстава вжиття таких заходів як достатньо обґрунтоване припущення, що їхнє невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог та з метою забезпечення поновлення прав позивача, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо права оренди на земельні ділянки, реєстрації правочину, і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому, обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони органам тасуб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянокз кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022, узгоджується із заявленими позовними вимогами і необхідність застосування такого заходу забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що його незастосування може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту та заборона органам та суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022, не порушує права ОСОБА_1 , як власника земельних ділянок, а ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», як орендаря земельних ділянок та є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також відповідає положенням статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Отже, враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та наслідки невжиття таких заходів, суд прийшов до висновку, що вимога про накладення арешту та заборону органам та суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022, підлягає до задоволення.

Щодо вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022 та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :01:023:0500:01:024:0022, суд приходить до висновку, що в цій частині заяви слід відмовити з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення

В заяві ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони користування земельною ділянкою може зашкодити виконанню рішення суду у справі, предметом якої є, зокрема, скасування державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:023:0021 та :01:024:0022.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається лише, що заявник шляхом вжиття заходів забезпечення позову фактично намагається позбавити ТОВ «АГРОТРЕЙД 2000» можливості здійснити обробіток спірних земельних ділянок та має намір здійснити такий обробіток земельної ділянки самостійно з метою отримання прибутку. Крім того, заявником не надано доказів, що на даний час на спірній земельній ділянці ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» має своє майно чи проведені агрономічні заходи та обробіток земельної ділянки, про що зазначається у заяві.

При цьому, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами:01:023:0021 та :01:024:0022 наразі перебувають у зареєстрованому користуванні ТОВ «АГРОТРЕЙД -2000» на підставі договорів оренди від 12.01.2023.

Крім того, порушуючи питання про заборону ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:020:0027, заявник не надав належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, у випадку користування земельною ділянкою відповідачами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

В постанові Верховного суду від 06.05.2020 у справі № 700/720/17 зазначено, що заборона користування земельною ділянкою не тільки позбавляє підприємство на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою позивача уклала договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

Таким чином, наслідки вжиття тих заходів, про які просить заявник, зокрема, позбавлення ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» можливості використовувати земельну ділянку у господарській діяльності - будуть ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника.

З огляду на викладене, запропонований заявником захід забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам здійснювати користування земельною ділянкою та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» користуватися земельною ділянкою кадастровий номер :01:020:0027 не є співмірними із предметом спору, за своїм змістом і способом порушує право власності ОСОБА_1 , є втручанням у господарську діяльність ТОВ «АГРОТРЕЙД -2000» та фактично є вирішенням іншого спору по суті, що відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України є неприпустимим.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є вирішення питання про право оренди на земельні ділянки, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 1,4541 га з кадастровим номером :01:023:0021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) та на земельну ділянку, площею 1,5161 га з кадастровим номером :01:024:0022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204), які належать ОСОБА_1 .

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) та :01:024:0022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

У решті вимог заяви про забезпечення позову, відмовити.

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» (, місцезнаходження: 09137, Київська область, Білоцерківський р-н, с. Шкарівка, вул. Миру, 4).

Боржник: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 26.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко