Справа № 450/637/22 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2827/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
Провадження № 22-ц/811/2826/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Назар Х.Б.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника апелянтів Мельничука Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції у Львівській області, Державна Казначейська служба України про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції у Львівській області, Державна Казначейська служба України про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди.

Просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 750 000 грн.

Позов обгрунтовував тим, що 11.05.2013 приблизно о 06 годині, відбулась ДТП за таких обставин, ОСОБА_1 , керуючи колісним трактором "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому були трикорпусний плуг, борона, грунторозбиваючий вал та рухаючись ним по автодорозі "Під`їзд до м. Львова" у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 0 км. + 687 м., здійснював маневр, поворот ліворуч. А саме, перед перетином зустрічної смуги руху, переконавшись, що по ній не рухаються транспортні засоби, розпочав рух, через переривчасту лінію горизонтальної дорожньої розмітки. В цей час по вказаній частині автодороги, в напрямку м. Києва, рухався мотоцикл "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,0 проміле), в порушення вимог п. 12.6 а ПДР України, рухаючись зі швидкістю 154, 3 км./год., що є перевищенням допустимої на даній дялінці дороги 80 км./год., здійснив зіткнення з правою частиною борони та груторозбиваючого валу, закріплених на задній частині колісного трактору "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 . У результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті. Пасажир мотоцикла "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті. 11 травня 2013 року за фактом настання даної ДТП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню здійснювалось слідчим Степаненко Ю.А., процесуальне керівництво здійснювалось прокуратурою Львівської області. 02.08.2013 до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. 29.08.2013 обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 був затверджений прокурором та переданий на розгляд Пустомитівському районному суду Львівської області. Судом в подальшому за клопотанням прокурора було двічі продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, 11.09.2013 та 06.11.2013. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_1 під вартою. 20.08.2013 постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області, трактор "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вирішено його зберігати до прийняття у кримінальному провадженні процесуального рішення по суті, у зв`язку з чим даний транспортний засіб 1989 року випуску було пошкоджено, для його ремонту необхідні значні грошові витрати, яких у позивача немає у зв`язку із тяжкою хворобою. 26.02.2018 Пустомитівським районним судом Львівської області оголошено виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речові докази повернуто законному володільцю - ОСОБА_1 . Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.03.2019 вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018 залишено без змін. Позивач під час слідства майже півроку перебував під вартою без права внесення застави. Це негативно вплинуло на звичайний спосіб життя позивача та обмежило його життєві зв`язки, ОСОБА_1 був безпідставно обмежений у вільному пересуванні, що також спричинило шкоду його діловій репутації, призвело до постійних нервових хвилювань та стресу. Фізичне здоров`я ОСОБА_1 підірвалось, оскільки він пережив тяжкий стрес, однак змушений був залишатись на місці події під час первинної фіксації її обставин, надавати пояснення працівникам поліції, змальовувати ситуацію. Результатом стала госпіталізація ОСОБА_1 у стаціонар Львівської клінічної лікарні на залізничному транспортні в неврологічне відділення з приводу діагнозу: реакція на тяжкий стрес та розлади адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція; остеохондроз шийного, поперекового відділу хребта в стадії нестійкої ремісії. Дані проблеми почали загострюватись в період досудового слідства, слідчий дій, а в подальшому і під час перебування під вартою, де ОСОБА_1 не мав можливості отримати медичне обстеження та пройти лікування. В умовах слідчого ізолятора не було можливості нормально харчуватись. На момент звільнення з-під варти, у позивача погіршився зір, з весни 2014 року у нього було діагностовано важку невиліковну хворобу, а саме анкілозуючий спондиліт, або хвороба ОСОБА_5 , яка на час подання позовної заяви знаходиться у постійній активній фазі та стадії загострення. Після відкриття щодо ОСОБА_1 кримінального провадження, останній двадцять разів перебував на стаціонарному лікуванні, що потребує значних коштів, які він не має можливості заробити через свою хворобу. Під час перебування під вартою ОСОБА_1 не міг працювати та здобувати засоби для існування та лікування, був позбавлений належного медичного огляду, протягом багатьох засідань утримувався в металевій клітці, що за практикою ЄСПЛ визнано нелюдським відношенням та таким, що принижує гідність. Протягом усього часу перебування під слідством ОСОБА_1 вини у вчиненні злочину не визнав, однак відчував приниження і зневагу з боку оточуючих, втратив довіру до правоохоронних органів держави. За час незаконного перебування під слідством і судом ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування в стані безперервного нервового стресу, втраті нормальних життєвих зв`язків, порушенні його конституційних прав та свобод. Між завданою позивачеві моральною шкодою та незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури існує причиновий зв`язок. В даному позові ОСОБА_1 просить відшкодувати моральну шкоду за незаконне перебування у статусі підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному провадженні, застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, накладення арешту на майно, проведення численних експертиз, проведення яких не було доцільним за даних обставин справи, проведення виїмки.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 750 000 грн. (сімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України в дохід держави судовий збір у розмірі 7 500, 00 (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) грн.

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції у Львівській області, Державна Казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині заяви відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та додаткове рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року оскаржила Львівська обласна прокуратура.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення та додаткового рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що стороною позивача не доведено причинно-наслідкового зв`язку між настанням хвороби, як основного аргументу позивача щодо підставності заподіяння моральної шкоди, незаконним перебуванням під слідством. Відтак, розмір відшкодування, наведений у позовній заяві, є необгрунтованим і безпідставним. Також, позивач повинен був обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Проте, із позовної заяви не вбачається, чи звертався позивач до відповідних органів із проханнями (вимогою) про його реабілітацію перед колегами, сусідами, тощо. В матеріалах справи в недостатній мірі наведені докази для критичної оцінки того, що завдані позивачу душевні та психічні страждання свідчать про погіршення стану здоров`я позивача, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, в стосунках з іншими людьми, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та інші негативні моменти, спрямовані на порушення нормальних стосунків з оточуючими людьми, а також суттєве обмеження прав та можливостей, які потребують додаткових матеріальних затрат для їх відновлення до попереднього стану, що передував моменту притягнення до кримінальної відповідальності. Також, будь-якого експертного дослідження на підтвердження заподіяної органом досудового розслідування шкоди (суми позову) у причинно-наслідковому зв`язку проведено не було ні стороною позивача, ні позивачем особисто. Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою шкодою.

Звертає увагу на те, що представником позивача заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної цивільної справи, у розмірі 20 000 грн. Стверджує, що у даній справі договір про надання правничої допомоги до матеріалів позову не долучався та Львівська обласна прокуратура не ознайомлена зі змістом такого.

Також, частково задовольняючи витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн, судом не враховано, що позивачем разом з позовною заявою не подано і попередній розрахунок судових витрат (не долучено договору, актів виконаних робіт та ін.), а лише 12.10.2022 в контексті заяви про ухвалення додаткового рішення було надано суду Додаток до договору про надання правової допомоги і квитанцію про сплату позивачем 20 000 грн. З огляду на викладене є незрозумілий обсяг виконаних адвокатом робіт, якість наданих послуг, затрачений час, що позбавило сторони заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу або подати свої обгрунтовані заперечення щодо розміру витрат (20 000 грн) на правничу допомогу. Окрім цього, немає доказів кількості судових засідань за участю адвоката, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відбувалось вже на стадії розгляду справи та не передувало написанню позовної заяви та зверненню до суду та інше. Вказане свідчить про неможливість врахувати вказаний додаток до договору, як доказ у даній справі.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.10.2022 та додаткове рішення від 21.10.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Також рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та додаткове рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року оскаржив Офіс Генерального прокурора України.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення та додаткового рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що приймаючи рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 750000 грн, суд першої інстанції не обгрунтував і не навів відповідних розрахунків, доказів та мотивів, з яких виходив, в частині розміру саме такого стягнення.

Зазначає, що 02.08.2013 позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а 29.03.2019 Львівським апеляційним судом ухвалений судом першої інстанції виправдувальний вирок залишено без змін. Тобто ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з 02.08.2013 по 29.03.2019 (67 місяців та 27 днів), що є підставою для проведення відповідних розрахунків з урахуванням тих негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів.Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.10.2022 становить 6700 грн. Таким чином, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди становить 454930 грн. Доказів, які б підтверджували необхідність відшкодування моральної шкоди у розмірі 750000 грн, позивачем не надано, тому така позовна вимога є недоведеною. Вважає, що рішення суду в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди має бути змінено, шляхом зменшення суми відшкодування із розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Щодо додаткового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.10.2022, яким задоволено стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн, зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат за надання таких видів правової допомоги (з підготовки позовної заяви) є явно завищеним, сума витрат на правничу допомогу зважаючи на категорію складності справи, фактичного обсягу виконаних робіт не є співмірною та не відповідає принципу справедливості.

Просить змінити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.10.2022 в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди шляхом зменшення суми відшкодування із розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.10.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Відзив на апеляційні скарги до суду не подано.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянтів Мельничук Ю.І.скарги підтримав, просив скарги задоволити. ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти скарг заперечили, просили у задоволення скарг відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора України підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадках, наведених в статті 1 цього Закону громадянинові відшкодовуються моральна шкода.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з ч.2,3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 (справа №686/23731/15-ц), законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Судом встановлено, що 02.08.2013 слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко Ю. за погодженням з старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області Войценком А. повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

02.08.2013 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.08.2013 застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії даної ухвали визначений до 30 вересня 2013 року.

03.08.2013 постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС у Львівській області Степаненко Ю.А. призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_1

13.08.2013 судовими експертами КЗ «Львівської обласної психіатричної лікарні» надано акт амбулаторної судової-психіатричної експертизи № 509.

20.08.2013 постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко Ю. трактор «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком визнано речовим доказом та вирішено зберігати до прийняття рішення у кримінальному провадженні по суті.

29.08.2013 обвинувальний акт у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2013 року за № 0000434 стосовно ОСОБА_1 затверджений старшим прокурором Тимо А.С. переданий на розгляд Пустомитівському районному суду Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.11.2013 продовжено ОСОБА_1 строк тримання під варто на шістдесят днів, до 10.01.2014, включно.

31.12.2013 прокурор Львівської обласної прокуратури, який підтримував державне обвинувачення в суді, звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

09.01.2014 ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області в задоволенні клопотання прокурора в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_1 відмовлено; обвинуваченого ОСОБА_1 , звільнено з-під варти в залі суду.

14.03.2014 прокурор Львівської обласної прокуратури, який підтримував державне обвинувачення в суді, звернувся з клопотання про призначенням судово-медичної (офтальмологічної) експертизи ОСОБА_1 .

14.03.2014 ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, клопотання прокурора про призначення експертиз задоволено.

23.07.2014 експертами КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи надано висновок № 66.

03.09.2014 захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання про передачу транспортного засобу, а саме трактора «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком на зберігання ОСОБА_1

03.09.2014 ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, клопотання захисника обвинуваченого, задоволено. Транспортний засіб : трактор «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком, передано на зберігання ОСОБА_1 , та зобов`язано останнього зберігати такий у стані придатному для використання.

26.02.2018 вироком Пустомитівського районного суду Львівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 276 КК України, виправдано у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме відсутня суб`єктивна сторона складу даного злочину, оскільки останній діяв у відповідності до ПДР України, що підтверджується перевіреними в ході судового розгляду доказами.

29.03.2019 ухвалою Львівського апеляційного суду вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018 залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018, набрав законної сили 29.03.2019.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 67 місяців та 27 днів (02.08.2013 йому було оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 29.03.2019 виправдувальний вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.09.2018, було залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду).

Таким чином, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не може бути меншим ніж 454 930, 00 грн (67 місяців х 6700 = 448 900) + (27 днів х 6 700/30 = 6030).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, районний суд виходив з того, що під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000434 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, останньому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у незаконному перебуванні під слідством та судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновленню репутації, враховуючи характер правопорушення та глибину моральних страждань, які позивач зазнав, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що завдана моральна шкода оцінена позивачем у розмірі 750 000,00 грн зможе покрити перенесені ним протягом цього періоду часу моральні страждання, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки визначаючись із грошовим розміром, який належить стягнути на користь позивача для відшкодування у повному обсязі тих душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього через незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, колегія враховує не тільки те, що останній більше п`яти років перебував під слідством та судом, а й ту обставину, що у цей період він більше шести місяців був фактично позбавлений волі, оскільки знаходився під вартою, що є винятковим заходом, який слід застосовувати тоді, коли не можна знайти альтернативи. Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність і ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, що було порушено, а тому районний суд дійшов до правильного висновку про те, що слід стягнути у відшкодування моральної шкоди, якої зазнав позивач через незаконні діяння щодо нього, 750 000, 00 грн, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Доводи апеляційних скарг Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора України про те, що розмір моральної шкоди має враховувати не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, а районний суд стягнув більший розмір моральної шкоди, не обґрунтувавши цього, безпідставні, так як у частині третій статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначається про мінімальний розмір моральної шкоди. Проте, урахувавши всі обставини конкретної справи, глибину моральних страждань, надані позивачем докази, районний суд належним чином обґрунтував розмір стягнутої моральної шкоди.

За таких обставин, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року слід залишити без змін.

Проте, додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року слід скасувати, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача на підтвердження понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 14.02.2022, укладений між адвокатом Вельгош Тарасом Михайловичем та ОСОБА_1 ; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 198 виданого 20.05.2010 року головою Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 07.102022; квитанцію № 11-1585402/1/С від 11.10.2022 у сумі 20 000, 00 грн.

При цьому в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт, детального опису робіт, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на надання професійної правничої допомоги, тому додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року слід скасувати. У стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора України задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року залишити без змін.

Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2022 року скасувати.

У стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.10.2023

Головуючий

Судді