Справа № 456/5572/23
Провадження № 2/456/1345/2023
УХВАЛА

про самовідвід

30 жовтня 2023 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

Дана справа в частині розгляду цивільного позову про відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням виділена відповідно до Постанови Верховного суду від 14.09.2023 відповідно до якої вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.09.2022 та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13.02.2023 щодо засудженого ОСОБА_2 скасувати в частині вирішення цивільного позову про відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням і призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 дана справа розподілена судді Шрамко Р.Т.

Дана справа не може бути прийнята до розгляду та розглянута даним складом суду з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду, або ухвали суду про закриття провадження у справі.

Згідно ч.1 ст..39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов?язані заявити самовідвід.

Даний цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України розглядався відповідно до вимог ст..128, 129 КПК України.

Відповідно до частин 1 і 4 статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє самовід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухваленням ним об`єктивного рішення у справі.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Статтею 47 Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належать: особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів, недоторканість, імунітет та незмінюваність судді; порядок здійснення судочинства, встановлений процесуальним законом, таємницю ухвалення судового рішення; заборону втручання у здійснення правосуддя; відповідальність за неповагу до суду чи судді; окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлений законом; належне матеріальне та соціальне забезпеченням судді; функціонування органів суддівського самоврядування; визначені законом засоби забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також інші засоби їх правового захисту; право судді на відставку.

Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Офіційне тлумачення вищевказаних положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Відповідно до частини другої статті 47 Закону суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи суддею Шрамко Р.Т. під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 розглянуто по суті цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди про що постановлено відповідне рішення, яке в подальшому частково було скасоване Верховним судом.

А відтак, з врахуванням вимог ст..37, 39 ЦПК України, з метою забезпечення учасникам справи довіри до суду, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 36, ст.ст. 39-41 ЦПК України, -

постановив:

Заяву головуючого по справі судді Шрамка Р.Т. про самовідвід по справі №456/5572/23, провадження № 2/456/1345/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити.

Матеріали справи №456/5572/23, провадження № 2/456/1345/2023 після вирішення заяви про самовідвід та у випадку її задоволення, слід передати канцелярії для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Т. Шрамко