ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

секретар Владіміров Р.В.,

за участі представника АТ «ПУМБ» адвоката Посметної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року, постановлене суддею Довготько Т.М.(повний текст складено 07.06.2021),

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», державного реєстратора комунального підприємства "РегістрСервіс" Первомайської міської ради Харківської області Малишева Віталія Валерійовича про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування запису про право власності,

в с т а н о в и в:

02.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та індексним номером 47717227 від 10.07.2019 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати дії реєстратора Малишева В.В. щодо реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Перший Український міжнародний банк» протиправними; скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності АТ «Перший Український міжнародний банк» на вказану квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32336345; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №32336345 про реєстрацію за АТ «Перший Український міжнародний банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , вчинений 05.07.2019 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що 22.11.2006 між ним та ПАТ «ПУМБ» укладено кредитний договір № 5109039, відповідно до умов якого банк надав йому, позичальнику, кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 33000 доларів США. Строк виконання зобов`язання до 22.11.2026 року. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 22.11.2006, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрованому в реєстрі за №3973, ним було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та в той же день передано в іпотеку ПАТ «ПУМБ» відповідно до договору іпотеки № 5109192.

17 липня 2019 року йому на мобільний телефон повідомили про звернення АТ «ПУМБ» стягнення на предмет іпотеки та перереєстрацію права власності на квартиру за банком. Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що 05 липня 2019 року реєстратором Малишевим В.В., КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого власником вказаної квартири став АТ «Перший Український міжнародний банк».

Вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та дії ОСОБА_2 є незаконними, неправомірними і підлягають скасуванню.

Зазначає, що окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя не укладав та не підписував. Крім того, 27.01.2016 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. здійснено виконавчий напис №1560 про звернення стягнення з нього на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору №5109039 від 22 листопада 2006 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року у справі №644/3274/16-ц визнано таким, що не підлягає виконанню, вказаний виконавчий напис. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року рішення районного суду в оскаржуваній частині залишено без змін.

Таким чином, ПАТ «ПУМБ» реалізував своє право на досудовий спосіб звернення стягнення за кредитним договором, у зв`язку з чим слід застосувати вимоги ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», якою закріплено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником фізичною особою є недійсними. Зазначає, що не отримував письмової вимоги, яка має бути направлена іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Також в Інформаційній довідці відсутнє: посилання на технічну документацію; посилання на документ, який підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя відсутня; оцінка майна не проведена. Зазначене є порушенням його прав та відповідно підставою для скасування прийнятого реєстратором рішення.

Крім того, реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації, оскільки на момент прийняття рішення був наявний запис про заборону відчуження майна, накладений постановою від 28.03.2013 державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні №37262021, у межах суми звернення стягнення 186908,89 грн.

Реєстрацію здійснено ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області. Вказаний реєстратор не відповідає вимогам ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки є працівником Комунального підприємства «РегістрСервіс», який не здійснює такий вид діяльності як державна реєстрація речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева Віталія Валерійовича про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування запису про право власності залишено без задоволення.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.08.2019 року шляхом зняття заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк».

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що банк дотримався вимог Закону України «Про іпотеку» та умов кредитного договору і договору іпотеки, в якому наявне застереження щодо права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття банком права власності на предмет іпротеки. Іпотекодержатель дотримався порядку належного надсилання іподекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за місцем його реєстрації та фактичного проживання. На час проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки банк надав необхідні документи для вчинення державним реєстратором реєстраційної дії.

Норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширюються, оскільки на час проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру 10.07.2019 за ПАТ «ПУМБ» позивач мав у власності інше нерухоме майно кв. АДРЕСА_3 , на праві спільної сумісної власності, частку якої в розмірі 1/3 в подальшому 16.08.2019 подарував ОСОБА_3 .

Із рішенням не погодився позивач та подав до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заперечує факт отримання ним повідомлення банку про усунення порушень за кредитним договором, тоді як відповідно до положень п.4.1.1 іпотечного договору від 22.11.2006 №5109192 у разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов`язки, письмову вимогу про усунення порушень. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України.

Вважає очевидним, що його підпис, проставлений на кредитному договорі та договорі іпотеки, не є тотожнім підпису, який проставлено невідомою особою у «рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення» із ідентифікатором 912. Оскільки в порушення вимог п.106 Правила надання послуг поштового зв`язку на зворотному рекомендованому повідомленні про вручення поштового підправлення вимоги банку від 03.09.2016 працівником поштового відділення не зазначено прізвище одержувача, таке повідомлення не може вважатися належним чином врученим. При цьому він, позивач, двічі клопотав перед судом про призначення судової почеркознавчої експертизи для спростування факту належності йому відповідного підпису на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак суд у задоволенні цих клопотань відмовив.

Доводить, що за відсутності достатніх доказів вручення йому, позивачу, повідомлення банку про усунення порушень за кредитним договором, виключається можливість звернення банком стягнення на предмет іпотеки, а отже і реєстрацію речових прав на нього. Звертає увагу, що матеріали справи містять заяви усіх повнолітніх членів сім`ї, якими вони підтверджують, що ними відповідна вимога банку також не отримувалася.

Заперечує висновок районного суду, що питання, пов`язані з організацією отримання кореспонденції, яка надходить на адресу проживання та реєстрації позичальника, є обов`язком останнього, як позичальника та іпотекодавця. Наголошує про відсутність у національному законодавстві такої вимоги до позичальників як організація отримання поштової кореспонденції, що робить висновки суду необґрунтованими та такими, що не гуртуються на приписах діючого законодавства. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив факт направлення вимоги із її врученням.

Посилається на преюдиційне значення встановлених обставин та висновків, викладених у рішенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.12.2016 та ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 у справі №644/3274/16-ц щодо відсутності доказів безспірної його заборгованості перед банком, які суд першої інстанції не взяв до уваги.

Стверджує про відсутність звіту про оцінку вартості предмета іпотеки на час держаної реєстрації права на нерухоме майно за банком, що відповідно до правових висновків ВС, викладених у постановах від 18.12.2019 у справі №203/3037/17, від 15.01.2020 у справі №209/2599/17-ц, є порушенням банком положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» під час реалізації процедури позасудового стягнення на предмет іпотеки та виключає кінцевий результат такої процедури набуття іпотекодержателем речових прав на предмет іпотеки. Звертає увагу, що Єдина база звітів про оцінку не містить відомостей про внесення до неї звіту, виконаного 05.07.2019 оцінювачем ОСОБА_4 щодо спірної квартири, що робить такий звіт недопустимим доказом в силу порушення процедури його отримання.

Доводить неправомірність оскаржуваної ним державної реєстрації наявністю на час її здійснення арешту, зареєстрованого в державному реєстрі на предмет іпотеки 18.04.2017, обтяжувачем якого був Орджонікідзевський ВДВС м.Харкова. вважає, що державний реєстратор не мав права проводити реєстраційні дії щодо квартири позивача під час вказаного обтяження, що узгоджується з правовим висновком ВС від 03.04.2019 у справі №755/5072/17, який суд першої інстанції проігнорував, будучи заздалегідь необ`єктивним та упередженим до позивача.

Вважає, що районний суд проведенням судового засідання, яке відбулося 01.06.20021 з ухваленням оскаржуваного рішення, обмежив його право у реалізації гарантованого права приймати участь у розгляді власного позову та висловлювати свою думку щодо питань, які виникають в судовому процесі. Тоді як представник позивача адвокат Гріньов Р.О. кілька раз заявляв клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з хворобою позивача. Тому просить апеляційний суд дослідити таку поведінку суду першої інстанції та надати відповідні висновки за результатом розгляду цієї апеляційної скарги.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.07.202 відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 16.07.2021 справу призначено до судового розгляду.

20.07.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив АТ «Перший український міжнароний банк» на апеляційну скаргу , в якому банк заперечив її доводи, просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін./с.159 т.4/

03.08.2021 ОСОБА_1 подав до апеляційного суду додаткові письмові пояснення, в яких заперечив викладені у відзиві доводи та додатково звернув увагу апеляційної інстанції на доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, а саме: неотримання ним, як позичальником та іпотекодавцем повідомлення про порушення основного зобов`язання, що є підставою для скасування реєстрації права власності за кредитором на предмет іпотеки; наявність арешту на предмет іпотеки на час здійснення державної реєстрації права власності на квартиру за банком; відсутність звіту про оцінку спірної квартири; право іпотекодержателя звернути стягнення в позасудовому порядку на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя іпотечному договорі можливо лише за умови, що договір іпотеки укладався після 25.12.2008 (правовий висновок ВС у постанові №303/40/230/18 від 13.11.2020)./а.с.175-181 т.4/

15.09.2021 позивач подав до Харківського апеляційного суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо виконаного підпису в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення з поштовим ідентифікатором №912 в графі «…уповноваженому…», чи виконаний він ним, або ОСОБА_5 , або ОСОБА_6 , або ОСОБА_3 ./ а.с.194 т.4/

Крім того, 15.09.2021 позивач заявив Харківському апеляційному суду клопотання про допит вказаних осіб як свідків з метою підтвердження викладених у їх заявах відомостей про неотримання будь-якої поштової кореспонденції замість нього, позивача, упродовж 2016 року./а.с.198 т.4/

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

Позивач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Представник відповідача адвокат Посметна М.М. у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника банку, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

22 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», укладено кредитний договір №5109039, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 33 000 доларів США строком до 22.11.2026 року з процентною ставкою за користування кредитом 11,90% на придбання нерухомості квартира, на другому поверсі 5-ти поверхового будинку, реєстраційний номер 15400529; загальною площею 44,2 кв.м., житлова площа 29,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ./а.с.140-146 т.2/

З метою забезпечення виконання зобов`язань позивача перед банком за вказаним кредитним договором 22.11.2006 укладено Договір іпотеки №5109192, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. по №3976, згідно з яким позивач передав в іпотеку банку кв. АДРЕСА_5 ./а.с.162-167 т.2/

У пункті 4.7 Договору іпотеки перебачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. У разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.(п.п.4.7.1-4.7.2).

09.09.2011 сторони уклали додаткові угоди до кредитного договору та до договору іпотеки./а.с.149,168 т.2/

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року у справі № 644/3274/16-ц, за позовом ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №1560 про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року районного суду в цій частині залишено без змін.

05.09.2016 року банк на адресу іпотекодавця ОСОБА_1 надіслав вимогу про погашення заборгованості та попередив, що у разі невиконання цієї вимоги буде звернуто стягнення шляхом реєстрації за банком права власності на предмет іпотеки. Також, у вимозі №1725 від 05 вересня 2016 року зазначено, що ціна предмету іпотеки встановлюється на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, яка здійснюється коштом іпотекодавця. Ця вимога отримана 28.09.2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. /а.с.171-172 т.2/

Згідно з висновком про вартість майна від 05 липня 2019 року, виготовленого СОД «УкрЕксПроБуд» оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення АТ «ПУМБ» ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що є предметом іпотеки, на дату 05.07.2019 року складає 356 817 грн. без ПДВ./а.с.184 т.2/

Відповідно до Рецензії на «Звіт про оцінку майна, яким є двокімнатна кватира, загальною площею 44,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 », виконаної Експертно-оціночною компанією «Дрібнич, Новосьол та партнери» оцінювачем Новосьол Ю.В. 05.07.2019 року, Звіт про оцінку майна (вказаної двокімнатної квартири) відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є якісним та професійним. /а.с.158 169 т.3/

10.07.2019 року Державним реєстратором Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишевим Віталієм Валерійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47717227, на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за АТ «Перший українським міжнародний банк».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019 року, підставою виникнення права власності на зазначену вище квартиру є: додаткова угода до кредитного договору 5109030 від 22.11.2006 р., серія та номер 12347080, виданий 09.09.2011, видавник: ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 ; кредитний договір, серія та номер: 5109039, виданий 22.11.2006, видавник: ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 ; додатковий договір 5109192/20110909 до договору іпотеки № 5109192 від 22.11.2006 р., серія та номер 2368, виданий 09.09.2011, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П.; повідомлення, серія та номер: 1636, виданий 05.09.2016, видавник ПАТ «ПУМБ»; договір іпотеки, серія та номер: 3976, виданий 22.11.2006, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав вимоги банку про усунення порушень основного зобов`язання та у банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Наявність у договорі іпотеки застереження (п.п.4.7.1, 4.7.2) щодо набуття права власності іпотекодержателя на об`єкт нерухомості є відповідним договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому районний суд відхилив заперечення позивача щодо одержання вимоги банку, оскільки матеріали справи містять поштове повідомлення про вручення такої вимоги 28.09.2016. Іпотекодавець не спростував дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Надані банком державному реєстратору документи для проведення державної реєстрації права власності за банком на іпотечну квартиру були належними та достатніми для вчинення державним реєстратором реєстраційної дії.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширюються, оскільки на час проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру 10.07.2019 за ПАТ «ПУМБ» позивач мав у власності інше нерухоме майно.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність викладених висновків районного суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів на власну користь.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іптеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Районним судом вірно встановлено, що п.п.4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки містить застереження, яким передбачено, що у разі виникнення в іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач мав кредитну заборгованість, у зв`язку з чим банк направив йому вимогу щодо усунення порушення основного зобов`язання, яка боржником не виконана. Тому відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та положень іпотечного договору у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Районний суд обґрунтовано відхилив як безпідставні доводи позивача про неправомірність переходу права власності на предмет іпотеки до банку за відсутності окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя. Підписавши Договір іпотеки, сторони обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності до іпотекодержателя (пункт 4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки). При цьому саме по собі застереження у договорі і є відповідним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому укладення окремого договору чинним законодавством не вимагається. Зазначене мало б місце лише у разі відсутності застереження у договорі іпотеки про можливість реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги щодо заперечення позивача одержання ним та членами його сім`ї вимоги банку від 03.09.2016. Суд першої інстанції дав повну та обґрунтовану оцінку таким доводам позивача та визнав їх неспроможними.

Апеляційний суд погоджується з наданою районним судом оцінкою заявленої обставини, оскільки у матеріалах справи мається копія поштового повідомлення про вручення даної вимоги ПАТ «ПУМБ» 28.09.2016 року. Доказів на спростування факту вручення даної вимоги ОСОБА_1 суду не надав.

Клопотання позивача щодо призначення судової-почеркознавчої експертизи на предмет належності йому підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення судом першої інстанції та апеляційним судом відхилено, оскільки, відповідно до п. 99 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Отже, Правилами не вимагалося особистого підпису одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви членів сім`ї позивача, про допит яких клопотав позивач, які також заперечили одержання ними вказаного повідомлення, також не можуть бути належним доказом не вручення вимоги банку та не спростовують наявність підпису на повідомленні від 28.09.2016 про вручення рекомендованого листа від 03.09.2016.

Таким чином вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», яка 05.09.2016 банком направлена іпотекодавцю на адресу його зареєстрованого та фактичного проживання: АДРЕСА_6 , відповідає законодавству, є належним чином врученою іпотекодавцю 28.09.2016 року, який протягом встановленого 30-ти денного строку не усунув порушення зобов`язання, які покладенні на нього іпотечним договором.

Іпотекодавець не спростував дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, яке презюмується.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у національному законодавстві вимоги до позичальників щодо організації ними одержання поштової кореспонденції та у зв`язку з цим необґрунтовані висновки суду першої інстанції, зводяться до незгоди з висновками районного суду, тоді як вже зазначалося, позивачем не спростовано надходження поштового відправлення з вимогою банку на адресу його проживання та реєстрації. При цьому суд першої інстанції правомірно послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2020 (справа №757/13243/17), що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане іпотекодавцем внаслідок власної недбалості або ухилення від отримання.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про відсутність документів, необхідних для державної реєстрації прав банку на іпотечну квартиру, та доводи щодо неправомірності дій державного реєстратора.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 6, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Районним судом вірно установлено та не спростовано позивачем, що для проведення державної реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ» на предмет іпотеки банк надав державному реєстратору договір іпотеки, вимогу/попередження, датовану 05.09.2016 року, яка була надіслана на адресу ОСОБА_1 та отримана 28.09.2016 року. Ці документи необхідні та достатні для вчинення державним реєстратором відповідної реєстраційної дії.

Апеляційний суд також погоджується з правомірною оцінкою районним судом доводів позивача в частині відсутності оцінки предмету іпотеки. По-перше, у матеріалах справи міститься відповідний висновок, який відповідає вимогам законодавства. По-друге, відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки Звіт про оцінку майна не подається.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції преюдиційного значення рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харковіа від 20.12.2016 щодо відсутності доказів безспірної його заборгованості перед судом. Визнаний вказаним рішенням таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору №5109039 від 22 листопада 2006 року, - не був підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Виконавчий напис нотаріуса це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчий напис не породжує права стягувача на витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність арешту в державному реєстрі на предметі іпотеки 18.04.2017року, накладеного Орджонікідзевський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, опис предмета обтяження все нерухоме майно, оскільки такий арешт накладений після державної реєстрації іпотеки та не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Крім того, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 26.06.2019 та 10.07.2019, арешти щодо нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 відсутні.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень на вчинення реєстраційних дій державним реєстратором Малишевим В.В., який перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області, яке відповідно до архівних даних щодо акредитованих суб`єктів державної реєстрації, які здійснювали діяльність у сферах державної реєстрації у 2016-2019 роках, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції, Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області акредитовано у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців у повному обсязі 27.12.2018.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на повному їх з`ясуванні і правильно наданій оцінці, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.10.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов