Ухвала

20 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 757/12094/20-ц

провадження № 61-14200 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаповалов Андрій Миколайович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «МІОЛАН», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «БіЕлДжиМікрофінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Кеш» про визнання частково недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила:

- визнати недійсним пункт 6.3 договору, укладеного між нею та ТОВ«ФК «ІнвестФінанс» від 30 вересня 2019 року;

- визнати недійсним пункт 4.1 договору № 1608990, укладеного між нею та ТОВ «МІОЛАН» від 23 листопада 2019 року;

- визнати недійсним пункт 4.1 договору № /403815, укладеного між нею та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» від 08 жовтня 2019 року;

- визнати недійсним пункт 3.2 договору № -40551, укладеного між нею та TOB «КЛТ Кредит» від 14 листопада 2019 року;

- визнати недійсним пункти 1.6 та 1.9 договору № 230018 від 23 грудня 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «БіЕлДжиМікрофінанс»;

- визнати недійсним пункт 2 договору № 2116868 від 31 жовтня 2019 року, укладеного між нею та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»;

- визнати недійсним пункт 6.2 договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 1489861 від 13 листопада 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «ФК «Верона»;

- визнати недійсним пункт 8.3 договору про споживчий кредит № 681306-А від 19 жовтня 2019 року. укладеного між нею та TOB «СС Лоун»;

- визнати недійсним пункт 3.3 договору № 698104994 від 22 листопада 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»;

- визнати недійсним пункт 6 кредитного договору № 0241-3341 від 15 жовтня 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «Укр Кредит Фінанс»;

- визнати недійсним пункт 8.3 договору про споживчий кредит № 146385 від 19 вересня 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «Є-Кеш».

Позов мотивувала тим, що визначені пункти оскаржуваних договорів містять несправедливі умови, які суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року, узадоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на вказані судові рішення, в якій заявник просила їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги про захист прав споживача, зокрема визнання недійсними пунктів договорів, укладених щодо кредитів на загальну суму146 650,00 грн.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаповалов Андрій Миколайович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «МІОЛАН», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «БіЕлДжиМікрофінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Кеш» про визнання частково недійсними договорів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслатизаявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара