Провадження № 2/537/1318/2023
Справа № 537/4604/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Хіневич В.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, де просив суд:

Задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 132821,52 грн. (сто тридцять дві тисячі вісімсот двадцять одну гривню п`ятдесят дві копійки) з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13), рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2020 року у справі «Andreyev v. Russia» (заява № 28852/06); від 28 січня 2020 року у справі «Yunusova v. Russia» (заява № 5489/10); від 04 лютого 2020 року у справі «Shibayeva v. Russia» (закон № 13813/06); від 10 березня 2020 року у справі «Indayeva and Sultanov v. Russia» (заяви № 58821/08 та 18360/13); від 16 січня 2020 року у справі «Sinadinovska v. North Macedonia» (заява № 27881/06); від 11 лютого 2020 року у справі «Shmatova and others v. Russia» (заява № 36539/08); від 20 лютого 2020 року «Livancic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заява № 15313/15); від 20 лютого 2020 року у справі «Vucenovic and Malkoc v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 17760/16 та 57495/17); 20 лютого 2020 року у справі «Pramenkovic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 44114/16 та № 47031/16); від 05 березня 2020 року у справі «Kladnicanin v. Serbia» (заява № 137/10); від 2 липня 2020 року у справі «Dmytrenko and Bezdorozhniy v. Ukraine» (заяви № 59552/11 та № 7096/12), а також від 8 жовтня 2020 року у справі «Gogic v. Croatia» (заява № 1605/14).

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень з урахуванням порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 першого Протоколу до Конвенції (захист права власності), рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2020 року у справі «Andreyev v. Russia» (заява № 28852/06); від 28 січня 2020 року у справі «Yunusova v. Russia» (заява № 5489/10); від 04 лютого 2020 року у справі «Shibayeva v. Russia» (закон № 13813/06); від 10 березня 2020 року у справі «Indayeva and Sultanov v. Russia» (заяви № 58821/08 та 18360/13); від 16 січня 2020 року у справі «Sinadinovska v. North Macedonia» (заява № 27881/06); від 11 лютого 2020 року у справі «Shmatova and others v. Russia» (заява № 36539/08); від 20 лютого 2020 року «Livancic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заява № 15313/15); від 20 лютого 2020 року у справі «Vucenovic and Malkoc v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 17760/16 та 57495/17); 20 лютого 2020 року у справі «Pramenkovic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 44114/16 та № 47031/16); від 05 березня 2020 року у справі «Kladnicanin v. Serbia» (заява № 137/10); від 2 липня 2020 року у справі «Dmytrenko and Bezdorozhniy v. Ukraine» (заяви № 59552/11 та № 7096/12), а також від 8 жовтня 2020 року у справі «Gogic V. Croatia» (заява № 1605/14), рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13), рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04).

Прийняти рішення з урахуванням наданої ним практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів та захистити мої порушені права на Національному рівні.

Розгляд справи провести за його відсутності.

Суддя, перевіривши матеріали позову, приходить до наступних висновків.

Пунктом 3 частини 1 статті 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023 року у провадження судді Хіневича В.І. надійшла також позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (справа № 537/4628/23).

Так, згідно означеної позовної заяви ОСОБА_1 прохав суд:

Задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 329 441,91 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок одна гривня дев`яносто одна копійка) з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13), рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2020 року у справі «Andreyev v. Russia» (заява № 28852/06); від 28 січня 2020 року у справі «Yunusova v. Russia» (заява № 5489/10); від 04 лютого 2020 року у справі «Shibayeva v. Russia» (закон № 13813/06); від 10 березня 2020 року у справі «Indayeva and Sultanov v. Russia» (заяви N° 58821/08 та 18360/13); від 16 січня 2020 року у справі «Sinadinovska v. North Macedonia» (заява N° 27881/06); від 11 лютого 2020 року у справі «Shmatova and others v. Russia» (заява N° 36539/08); від 20 лютого 2020 року «Livancic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заява № 15313/15); від 20 лютого 2020 року у справі «Vucenovic and Malkoc v. Bosnia and Herzegovina» (заяви N° 17760/16 та 57495/17); 20 лютого 2020 року у справі «Pramenkovic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заяви N° 44114/16 та N° 47031/16); від 05 березня 2020 року у справі «Kladnicanin v. Serbia» (заява N° 137/10); від 2 липня 2020 року у справі «Dmytrenko and Bezdorozhniy v. Ukraine» (заяви N° 59552/11 та N° 7096/12), а також від 8 жовтня 2020 року у справі «Gogic v. Croatia» (заява N° 1605/14).

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень з урахуванням порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 першого Протоколу до Конвенції (захист права власності), рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2020 року у справі «Andreyev v. Russia» (заява N° 28852/06); від 28 січня 2020 року у справі «Yunusova v. Russia» (заява № 5489/10); від 04 лютого 2020 року у справі «Shibayeva v. Russia» (закон № 13813/06); від 10 березня 2020 року у справі «Inbayeva and Sultanov v. Russia» (заяви № 58821/08 та 18360/13); від 16 січня 2020 року у справі «Sinadinovska v. North Macedonia» (заява № 27881/06); від 11 лютого 2020 року у справі «Shmatova and others v. Russia» (заява № 36539/08); від 20 лютого 2020 року «Livancic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заява № 15313/15); від 20 лютого 2020 року у справі «Vucenovic and Malkoc v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 17760/16 та 57495/17); 20 лютого 2020 року у справі «Pramenkovic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 44114/16 та № 47031/16); від 05 березня 2020 року у справі «Kladnicanin v. Serbia» (заява № 137/10); від 2 липня 2020 року у справі «Dmytrenko and Bezdorozhniy v. Ukraine» (заяви № 59552/11 та № 7096/12), а також від 8 жовтня 2020 року у справі «Gogic V. Croatia» (заява № 1605/14), рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13), рішення у спразі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04).

Прийняти рішення з урахуванням наданої ним практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів та захистити мої порушені права на Національному рівні.

Розгляд справи провести за його відсутності.

Тобто, встановлено, що позивачем ОСОБА_1 одночасно подано до суду дві позовні заяви до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Обидва позови мотивовані тим, що є рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року, справа № 537/1051/22, яким задоволено його позовні вимоги та стягнуто з Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором позики (безвідсоткової) від 26.04.2019 року у розмірі 165 534 грн, неустойку в розмірі 100 989,48 грн, інфляційні збитки в розмірі 47688,83 грн, та 3% річних в розмірі 15229,60 грн, що в загальному розмірі становить 329 441,91 грн. за яким відкрито виконавче провадження ВП №72620388 від 25.08.2023 року. Рішення наразі не виконано, чим завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000 000,00 грн.

При цьому, різниця позовних вимог у вказаних позовах полягає у сумах коштів які позивач прохає стягнути з відповідача в рахунок виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року, справа № 537/1051/22, а саме матеріальну шкоду у розмірі 329 441,91 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 132 821,52 грн.

Суму 132 821,52 грн, позивач виокремив з загальної суми 329 441,91 грн, у зв`язку з тим, що в межах означеного виконавчого провадження ВП №72620388 від 25.08.2023 року щодо виконання означеного рішення суду, було накладено арешт на кошти боржника, при цьому державним виконавцем виявлено, що з рахунку боржника кудись поділись кошти в сумі 132821,52 грн, тоді як ці кошти були арештовані згідно постанови державного виконавця від 25.08.2023 року.

Тобто, з вказаного вбачається, у провадженні суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Справа № 537/4628/23 містить вимоги позивача які повністю охоплюють вимоги заявлені у даній справі.

Наявність подвійних вимоги позивача щодо невиконання одного рішення містять ознаки зловживання права на звернення до суду.

Враховуючи, що судом встановлено наявність у провадженні суду справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тож згідно вимог п.3, ч.1, ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження за даним позовом.

Керуючись ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у відкриті провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. І. Хіневич