Провадження №2/447/477/23
Справа №447/2135/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.10.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Друзюк М.М. ,

секретар судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна,

за участі:

представника позивача ОСОБА_3

встановив:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 подала до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 20.02.1983 Касперівською сільською радою Заліщинського району Тернопільської області, актовий запис№3. Сімейне життя з відповідачем почало руйнуватись більше 10 років тому, протягом багатьох років вона потерпала від психологічного тиску з боку чоловіка ,відносини між нами руйнувались і через непорозуміння та суперечки, його необгрунтовані претензії, що зробило спільне життя нестерпним, чоловік почав погрожувати фізичною розправою. Спільне життя з відповідачем вважаю неможливим через відсутність взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, та це суперечитиме її інтересам. Усі спроби знайти порозуміння між нами вичерпані, тому підстав для примирення не вбачає. Відповідач чинить постійний тиск та погрожує позбавити її єдиного житла, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, оскільки в період шлюбу було набуто нерухоме майно, а саме:

- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Герасимів Р. Д. від 25.04.2008 року за реєстровим №876 , що придбана на ім`я ОСОБА_1 та облаштована за її особисті грошові кошти, які вона отримала від продажу успадкованого приватного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (копія витягу додається) та приватизованих її земельних ділянок за кадастровим номером: :03:00010008 та :03:00010009 (копія витягів та виписки додаються) визнавши її особистою приватною власністю.

- легковий автомобіль марки PEUGEOT 3008 Універсал, 2011 року випуску, номер кузову № НОМЕР_1 , реєстраціний номер НОМЕР_2 , що придбаний на ім?я ОСОБА_2 , який придбаний за спільні кошти подружжя і є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виділити даний автомобіль на праві приватної власності ОСОБА_2 , з грошовою компенсацією 1/2 вартості автомобіля ОСОБА_1 . Просить позов задоволити.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 13.07.2023 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.08.2023. Відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень.

На електронну адресу суду 15.08.2023 надійшла заява від представника позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 15.08.2023 розгляд справи відкладено на 20.09.2023.

На адресу суду 12.09.2023 надійшла заява від відповідача про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, проти розірвання шлюбу не заперечує.

На адресу суду 19.09.2023 надійшла заява від відповідача в якій він заперечує проти розірвання шлюбу та розгляд справи у його відсутності у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

У судовому засіданні 20.09.2023 відповідач проти задоволення позову не заперечив.

На електронну адресу суду 02.10.2023 надійшло клопотання від представника позивача про долучення договору купівлі-продажу №906 від 12.04.2008 до матеріалів справи

У судове засідання призначене на 09.10.2023 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, що підтверджується розпискою у матеріалах справи. Розгляд справи відкладено на 25.10.2023.

У судове засідання 25.10.2023 відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений,про причини неявки суд не повідомив, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Відповідно до ст.223 ЦПК УКраїни суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.04.2008(виданого повторно) укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 після укладення шлюбу змінено прізвище дружини на « ОСОБА_5 »(а.с.9)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1996 засвідченого державним нотаріусом Пікуль Я.Г., спадкоємцями у заповіті ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ,що знаходяться в с.Ланівці, Борщівського району, Тернопільської області(а.с.21).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №212352 виданого на підставі рішення сесії Ланівецької сільської ради від 08.12.1999 власником земельної ділянки площею 0.21 га є ОСОБА_7 (а.с.23).

Відповідно до виписки з рішення №53 Ланівецької сільської ради десятої сесії двадцять третього скликання від 08.12.1999 передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0.77 га(а.с.24).

Відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно №18371519 від 03.04.2008 виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1996 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ,що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_1 (а.с.22).

Відповідно до висновку про вартість майна від 03.04.2008 складеного ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки для БОЖБ та домовлодіння по АДРЕСА_2 становить 169438 грн(а.с.27)

Відповідно до договору-купівлі продажу від 12.04.2008 ОСОБА_1 продала ОСОБА_9 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ,що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , вартість продажу складає 134301 грн.

Відповідно до заяви від 12.04.2008 ОСОБА_1 посвідченої приватним нотаріусом Борщівсього районного нотаріального округу Прокопович Л.П., засвідчує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ,що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 є її особистою приватною власністю, так як набута нею згідно свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 25.04.2008 ОСОБА_1 , придбала квартиру , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності, вартість продажу складає 27997 грн.(а.с.14)

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №307 від 07.10.2022 ОСОБА_2 придбав автомобіль марки «Peugeot 3008» універсал, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 (а.с.16)

Згідно з актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8353/22/1/000379 від 07.10.2022 транспортний засіб знаходиться в технічно справному стані, вартість продажу складає 201000 грн(а.с.17)

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки від 08.10.2022 «Peugeot 3008» універсал, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 власником, якого є ОСОБА_2 .

Норми права, які застосував суд.

Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, частиною третьою якої передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим (пункти 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею позиції.

Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Суд зазначає, що сторонами не заперечується факт придбання транспортного засобу за час перебування їх у шлюбі, також не оспорюється факт особистої приватної власності позивачки на квартиру за адресою: : АДРЕСА_1 , яку вона придбала за кошти, отримані від продажу спадкового майна.

Суд звертає увагу на те, що транспортний засіб був придбаний відповідачем 07.10.2022. Тобто, транспортний засіб відповідач придбав за час перебування у шлюбі з позивачкою, володів і користувався ним також у цей період, і після перереєстрації цього транспортного засобу продовжує ним користуватися, що останнім не заперечувалося. Дана обставина дає підстави для висновку, що спірний транспортний засіб використовувався відповідачем не тільки для потреб родини, але і для задоволення інших потреб, зокрема і сімейних.

Викладене у своїй сукупності, на переконання суду, свідчить про купівлю цього транспортного засобу, зокрема, і в інтересах сім`ї, а відтак він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, суд зазначає, що позивачка має право на компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного транспортного засобу, оскільки як зазначено вище саме в цій частині спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, і вартість спільного майна слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, суд враховує визначену актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8353/22/1/000379 від 07.10.2022 вартість транспортного засобу складає 201000 грн. та з урахуванням засади рівності розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і відсутності підстав для відступу від цієї засади, зазначає, що позивачці підлягає компенсація 1/2 частини з марки «Peugeot 3008» універсал, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення статті 134ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії платіжної інформації від 07.10.2023 та від 13.10.2023, ордер на надання правничої правової допомого позивачу адвокатом Баюш Лілією Володимирівною, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Баюш Л.В., розрахунок судових витрат на загальну суму 7500 грн.( що включає в себе вивчення матеріалів справи , складення позовної заяви та подання до суду, участь у судових засіданнях), що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 358,57 гривень стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі статей 364, 372 Цивільного кодексу України, статей 7, 60, 63, 69, 70, 71 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.02.1983 Касперівською сільською радою Заліщинського району Тернопільської області, актовий запис №3.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль марки «Peugeot 3008» універсал, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Виділити на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Peugeot 3008» універсал, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у сумі 100500 (сто тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2358 (дві тисячі триста п`ятдесят вісім) грн 57 (п`ятдесят сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 ( сім тисяч п`ятсот) грн.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6

Повний текст рішення складено 30.10.2023.

Суддя Друзюк М. М.