Справа № 2-495/2014
Провадження № 6/720/35/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лук`ян Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 28 травня 2014 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Імексбанк» заборгованості за кредитним договором. 31 березня 2020 року АТ «Імексбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» уклали договір про відступлення права вимоги № 126, відповідно до умов якого, право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 999-00017567/1 від 23 липня 2012 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт». 16 березня 2021 року ухвалою Новоселицького районного суду замінено первісного стягувача АТ «Імексбанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт». В подальшому на підставі виданого виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 44051407. 06 грудня 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу № 001/06/-12, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за вказаним судовим рішенням до ОСОБА_1 .. Просив замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду від 28 травня 2014 року по справі № 2-495/2014 щодо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Імексбанк».

Боржник ОСОБА_1 та стягувач ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися без поважних для суду причин, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 травня 2014 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Імексбанк заборгованості за кредитним договором.

31 березня 2020 року АТ «Імексбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» уклали договір про відступлення права вимоги № 126 відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 999-00017567/1 від 23 липня 2012 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Ухвалою Новоселицького районного суду від 16 березня 2021 року замінено первісного стягувача АТ «Імексбанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у рішенні Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2014 року по цивільній справі №2-495/2014.

06 грудня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу № 001/06/-12, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до ОСОБА_1 ..

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

При вирішенні питання про заміну стягувача судам необхідно з`ясувати, чи видався виконавчий лист, встановити строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначити, чи вирішувалося питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником, з`ясувати, чи було виконано (повністю або частково) судове рішення, яким стягнуто заборгованість, боржником (добровільно чи примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача, оскільки не можна замінити стягувача при відсутності зобов`язання.

Саме такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові від 03 лютого 2021 року по справі № 452/2191/19.

З витягу АСВП вбачається, що на підставі вищевказаного судового рішення видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання, в результаті чого 16 липня 2014 року відкрито виконавче провадження № 44051407, яке перебуває на виконанні в органах ДВС.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У контексті наведених положень Закону слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що права та обов`язки ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» перейшли до ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», суд дійшов висновку про необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду від 28 травня 2014 року.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122 цс13.

На підставі ст.ст. 1, 5, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд керуючись ст. 442 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити сторону стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчому провадженні № 44051407 з примусового виконання рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2014 року у цивільній справі № 2-495/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованості за кредитним договором № 999-00017567/1 від 23 липня 2012 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ляху Г.О.