Справа № 369/7132/22
Провадження № 2/369/1744/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді: Янченка А.В., секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Києві в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/7132/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики в розмірі 147 610,15 доларів США.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20 жовтня 2020 року між гр. України ОСОБА_1 (Позикодавець) і гр. України ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений письмовий Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 7212 (Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 2 298 275,00 гривень (два мільйони двісті дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять 00 копійок), що є еквівалентом суми 80 500,00 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 28,55 гривень) на день укладення цього договору.

Передачу вказаних грошових коштів було здійснено до підписання цього договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві в строк до двадцятого квітня дві тисячі двадцять першого року у терміни визначені п. 3.2. Договору.

Сторони домовилися, що факт повного повернення позики Позичальником Позикодавцю підтверджується нотаріально посвідченою заявою Позикодавця (п. 3.7. Договору).

Вищевказаний договір позики підтверджує факт отримання грошових коштів (п. 1.2. договору) та його волевиявлення повернути 2 298 275,00 гривень (два мільйони двісті дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять 00 копійок), що с еквівалентом суми 80 500,00 доларів США до 20.04.2021 року за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» на день повернення.

15 квітня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником було підписано договір про внесення змін до Договору (далі Додаткова угода 1) яким сторони вирішили збільшити суму позики до 2 546 180,00 грн., що становить гривневий еквівалент 91 000 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 27,98 гривень) на день укладення додаткової угоди (п. 1 Додаткової угоди 1).

Крім того, сторонами було збільшено строк користування позикою до 20.10.2021 року (п. 2 Додаткової угоди 1).

15 вересня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником було підписано договір про внесення змін до Договору (далі Додаткова угода 2) яким сторони вирішили збільшити суму позики до 2 719 185,00 грн., що становить гривневий еквівалент 101 500 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 26,79 гривень) на день укладення додаткової угоди (п. 1 Додаткової угоди 2).

Крім того, сторонами було збільшено строк користування позикою до 20.04.2022 року (п. 2 Додаткової угоди 2).

На момент звернення до суду з даним позовом грошові кошти відповідач позивачу в повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.02.2023 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

03.04.2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому частково визнав позовні вимоги позивача, а саме в частині 73 500 доларів США, що становить суму отриманої позики. У частині стягнення 73 500 доларів США у вигляді пені та 610,15 доларів США в якості 3 % річних відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 27.06.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання 19.10.2023 року позивач не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином. 19.10.2023 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

19.10.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду судової справи у зв`язку зі зміною представника. Суд відхилив клопотання про відкладення розгляду судової справи з огляду на те, що відповідач через свого представника вже подавала клопотання про відкладення розгляду судової справи призначеного 31.08.2023 року, яке було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 19.10.2023 року.

Крім того, відповідач міг уповноважити іншого представника для представництва його інтересів у судовому засіданні.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

20 жовтня 2020 року між гр. України ОСОБА_1 (Позикодавець) і гр. України ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений письмовий Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 7212 (Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 2 298 275,00 гривень (два мільйони двісті дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять 00 копійок), що є еквівалентом суми 80 500,00 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 28,55 гривень) на день укладення цього договору.

Передачу вказаних грошових коштів було здійснено до підписання цього договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві в строк до двадцятого квітня дві тисячі двадцять першого року у терміни визначені п. 3.2. Договору.

Сторони домовилися, що факт повного повернення позики Позичальником Позикодавцю підтверджується нотаріально посвідченою заявою Позикодавця (п. 3.7. Договору).

Вищевказаний договір позики підтверджує факт отримання грошових коштів (п. 1.2. договору) та його волевиявлення повернути 2 298 275,00 гривень (два мільйони двісті дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять 00 копійок), що с еквівалентом суми 80 500,00 доларів США до 20.04.2021 року за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» на день повернення.

Суд погоджується з доводами позивача, що вищевказаний договір позики підтверджує факт отримання грошових коштів (п. 1 договору) та його волевиявлення повернути 2 500 000,00 гривень (два мільйона п`ятсот тисяч гривень 00 копійок) до 28.05.2019 року готівкою у гривнях за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день повернення, в разі введення у вказаний банк тимчасової адміністрації за курсом продажу доларів США в Національному банку України на день повернення.

15 квітня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником було підписано договір про внесення змін до Договору (далі Додаткова угода 1) яким сторони вирішили збільшити суму позики до 2 546 180,00 грн., що становить гривневий еквівалент 91 000 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 27,98 гривень) на день укладення додаткової угоди (п. 1 Додаткової угоди 1).

Крім того, сторонами було збільшено строк користування позикою до 20.10.2021 року (п. 2 Додаткової угоди 1).

15 вересня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником було підписано договір про внесення змін до Договору (далі Додаткова угода 2) яким сторони вирішили збільшити суму позики до 2 719 185,00 грн., що становить гривневий еквівалент 101 500 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Правекс Банк» (1 долар США - 26,79 гривень) на день укладення додаткової угоди (п. 1 Додаткової угоди 2).

Крім того, сторонами було збільшено строк користування позикою до 20.04.2022 року (п. 2 Додаткової угоди 2).

Відповідач не спростував факт повернення позивачу позики в повному обсязі.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що Позикодавець має право вимагати з Позичальника суму не повернутої частини тіла кредиту в розмірі 73 500 доларів США.

Щодо вимог про стягнення 73 500 доларів США пені та 610,15 дол. США 3 % річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Так як позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3 % річних за період з 21 квітня 2022 року по 01 серпня 2022 року, тобто після 24 лютого 2022 року, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 73 500 доларів США боргу за договором позики.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 73 500 (сімдесят три тисячі п`ятсот) доларів США боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 6 301 (шість тисяч триста одна гривня) 74 коп. судового збору за подання позовної заяви.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 30.10.2023 року.

Суддя А.В. Янченко