Справа № 758/7408/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Петрова Д.В., при секретарі судового засідання Сіренко Б.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох відсотків річних та неустойки,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох відсотків річних та неустойки.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що предметом спору між позивачкою і відповідачами є невиконання останніми грошового зобов`язання. Належна до стягнення з відповідачів на користь позивача сума заборгованості є дуже великою - 7 747 460 (сім мільйонів сімсот сорок сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 16 коп. і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Даних, щоб свідчили про значні офіційні доходи та статки відповідачів не існує. Тож, лише накладення арешту на все майно відповідачів, на думку заявниці, може сприяти досягненню мети цивільного судочинства у цій справі.

ОСОБА_1 просила винести ухвалу, якою:

1. Накласти арешт на грошові кошти та банківські вклади ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

2. Накласти арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

3. Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна належного ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали спраи, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, заявниця просить накласти арешт на грошові кошти та банківські вклади відповідачів. При цьому заявницею не надано інформації про наявність такого майна, його розмір, а також навіть чи воно узагалі існує, зокрема на яких саме рахунках та в яких банківських установах знаходиться, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох відсотків річних та неустойки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ