Провадження № 4-с/761/22/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря Литвин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Начальник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іванів Андрій Олегович, ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Начальник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іванів Андрій Олегович, ОСОБА_2 , в якій заявник просить:

визнати неправомірними дії начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. щодо ненадання ним доручення про передачу провадження від виконавця Матвіїшина іншому виконавцю;

зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. прийняти рішення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5, який звільнився, іншому виконавцю відповідно встановленої законом процесуальної процедури;

зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. надати заявнику сформований автоматизованою системою виконавчого провадження акт передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: 82400 м. Стрий вул. Болехівська, 27, Львівська обл; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн;

постановити окрему ухвалу відповідно до частини 3 ст. 262 ЦПК щодо притягнення начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) ІваніваO.A. до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до відповідальності;

зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) ІваніваO.A. повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги (ст. 453 ЦПК) не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання;

судові засідання проводити у режимі відеоконференцїї проведення якої визначити Стрийськомуміськрайонному суду Львівської обл., що знаходиться за адресою 82400 м. Стрий, вул. Валова, 12 відповідальним за проведення відеоконференцій під час усіх судових засідань.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що на виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавчий лист № 2610/27695/2012, виданий 14.10.2013.Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2012 і до повноліття сина, до 11.02.2029.

Вказує, що 19.11.2013виконавець Стрийського відділу ДВС Федоришин Н.С. відкрила виконавче провадження №40797678 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/27695/2012.

05.12.2018постановою начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській обл. Сало Ю.А. № 35 від 29.11.2018 виконавче провадження № НОМЕР_2 передано із Стрийського відділу ДВС до ВРВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Проте, ухвалою від 28.05.2019 Шевченківського районного суду м. Києва скасовано постанову № 35 від 29.11.2018, а дії начальника визнано неправомірними.

23.10.2019 Київський апеляційний суд залишив ухвалу Шевченківського суду м.Києва від 28.05.2019 без змін, а Верховний суд 30.01.2020 відмовив державній виконавчій службі у відкритті касаційного провадження.

22.11.2019 виконавче провадження передали до Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), а 27.11.2019 згідно автоматичного розподілу провадження розподілено виконавцю Стрийського міськрайонноговідділу ДВС ОСОБА_5

При цьому, заявник зауважив на те, що 12.07.2021 виконавець Стрийського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_5, який прийняв ВП до виконання, звільнений з роботи, а тому, в цей день відповідно до чинного законодавства, він був зобов`язаний передати виконавче провадження № НОМЕР_2іншому державному виконавцю на підставі доручення начальника відділу про передачу відповідно до взаємозамінності, про що Системою повинен бути сформований акт.

Однак, в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про прийняте начальником відділу доручення виконавцю Матвіїшину М.М. передати виконавче провадження № НОМЕР_2 іншому виконавцю, акт передачі виконавчого провадження виконавцю від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю та постанова про прийняття виконавчого провадження на виконання іншим виконавцем.

16.07.2021 він звернувся до начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС із заявою про прийняття ним рішення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5, який звільнився, іншому виконавцю, проте, на момент звернення до суду начальник відділу не прийняв доручення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю.

Таким чином, заявник з посиланням на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює обов`язок виконавця надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, проте, він не може реалізувати своє право на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження всупереч чинному законодавству, нікому не передане, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 матеріали скарги передані судді Макаренко І.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 10.09.2021 задоволено заяву заявника про відвід головуючого судді Макаренко І.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 матеріали скарги передані судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою судді від 15.09.2021 прийнято до провадження та призначено до розгляду дану скаргу у відкритому судовому засіданні. Клопотання заявника ОСОБА_1 про участь в судових засідання в режимі відео конференції задоволено. Доручено Стрийському міськрайонному суду Львівської області забезпечити проведення судових засідань у режимі відеоконференції.

26.10.2021 від заінтересованої особи начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іванів А.О. надійшов відзив на скаргу, в якому останній заперечував проти задоволення скарги, вважаючи доводи заявника необґрунтованими, адже порядок вчинення виконавчих дій не порушено, виконано вимоги п.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень.

03.11.2021, засобами поштового зв`язку, від заявника надішли заперечення на відзив, в яких заявник вважає доводи, викладені у відзиві необґрунтованими та безпідставними, при цьому, зауваживши, що копія доручення № 33 від 27.11.2019, яка долучена до відзиву не є у розумінні чинного законодавства, належним доказом, який спростовує аргументи, викладені у скарзі.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Від заявника та заінтересованої особи начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іванів А.О. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі., що відповідно до приписів ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавчий лист № 2610/27695/2012, виданий 14.10.2013.Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2012 і до повноліття сина, до 11.02.2029.

19.11.2013 виконавець Стрийського відділу ДВС Федоришин Н.С. відкрила виконавче провадження№НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/27695/2012.

05.12.2018 постановою начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській обл. Сало Ю.А. № 35 від 29.11.2018 виконавче провадження № НОМЕР_2 передано із Стрийського відділу ДВС до ВРВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Проте, ухвалою від 28.05.2019 Шевченківського районного суду м. Києва скасовано постанову № 35 від 29.11.2018, а дії начальника визнано неправомірними.

23.10.2019 Київський апеляційний суд залишив ухвалу Шевченківського суду м. Києва від 28.05.2019 без змін, а Верховний суд 30.01.2020 відмовив державній виконавчій службі у відкритті касаційного провадження.

Постановою ВПВР управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 22.11.2019 вказане виконавче провадження передано до Стрийського міськрайнного ВДВС ГТУЮ у Львівській області.

В матеріалах справи наявна постанова державного виконавця Стрийського міськрайнного ВДВСГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 про прийняття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 27.11.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

Згідно п. 5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5 тап. 18 розділу ІІІПоложення проавтоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Мінюсту від 05.08.2016 № 2432/5 виконавчепровадження передається від одного державного виконавця до іншогоза письмовим дорученням начальникацього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи.Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Пунктом 14 розділуIII Положення проавтоматизовану систему виконавчого провадженнявстановлено, щорішення про взаємозамінність державних виконавців приймає керівник органудержавної виконавчої служби та вносить таку інформацію до Системи.

Відповідно до п. 15 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадженняу разі внесення до Системи інформації про заплановану відсутність державного виконавця Системою в перший робочий день такої відсутності державного виконавця забезпечується передача незавершених виконавчих проваджень іншому державному виконавцю відповідно до взаємозамінності, про що державним виконавцем, якому передані виконавчі провадження, за допомогою Системи формується акт.

При цьому, п. 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження встановлює, що постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються тільки за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Як вже встановлено судом, державний виконавець Матвіїшин М.М., якому розподілено виконавче провадження № НОМЕР_2, звільнений 12.07.2021, тому в цей день відповідно до чинного законодавства, він був зобов`язаний передати виконавче провадження іншому державному виконавцю на підставі доручення начальника відділу про передачу відповідно до взаємозамінності, про що Системою повинен бути сформований акт.

Як вбачається з автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП№ НОМЕР_2)від 29.07.2021відсутня інформація про прийняте начальником відділу доручення виконавцю Матвіїшину М.М. щодо передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 іншому виконавцю, а також, відсутній сформований акт передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю та постанова про прийняття виконавчого провадження на виконання іншим виконавцем.

При цьому, як вбачається з відповіді начальника Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Іванів А.О. від 26.07.2021 № 19.9.25/22102 на адресу заявника на його заяву № б/н від 16.07.2021, яку заявник отримав 29.07.2021, що підтверджено відстеженням рекомендованого відправлення на офіційному сайті АТ «Укрпошта», заявнику, зокрема, повідомлено, що 27.11.2019 державним виконавцем Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Львівській області Матвіїшин М.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Також, повідомлено, що згідно розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень начальником відділу ДВС 27.11.2019 винесено доручення № 33 від 27.11.2019 про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_2 від державного виконавця ОСОБА_5 заступнику начальника ДВС Мацюпи А.А.

При цьому, до відзиву начальником відділу Іванів А.О. в обґрунтування своєї позиції долучено копію доручення № 33 від 27.11.2019 щодо передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 від державного виконавця ОСОБА_5 до заступника начальника відділу ДВС Мацюпи А.А.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок оформлення копій документів встановлений Наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (далі - Правила організації діловодства), які є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Так, пунктом 8 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства встановлено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складаєтьсязі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

Пункт 11 Розділу 1 Глави II Правил організації діловодства містить посилання на необхідність застосування положень ДСТУ 4163-2003 до оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядку їх розташування.

01.09.2021 почав діяти Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно- розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144. Його положення поширюються на всі без виняткуоргани державної влади, місцевого самоврядування та юридичних осіб незалежно від форми І власності (п. 1.1).

Так, п. 5.26 Стандарту передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, їївласного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Відповідно до правової позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 07.05.2019 у справі № 160/7887/18копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 761/5894/17 визначив, що у випадку подання доказів прошитими та пронумерованими, вони вважаються належним чином засвідченими, якщо всі необхідні реквізити, передбачені вище згаданим Національним стандартом України, наявні лише на звороті останнього аркуша.

Більш того, слід зазначити, що ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадженнявстановлює обов`язок реєстрації виконавчих документів, документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій в автоматизованій системі виконавчого провадження.

При цьому, як вже зазначалося судом, п. 14 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадженнязобов`язуєкерівника органу державної виконавчої служби приймати рішення про взаємозамінність державних виконавців тавносити таку інформацію до автоматизованої Системи виконавчогопровадження.

Пункт 4 розділу IV Положення проавтоматизовану системувиконавчого провадженнявстановлює, щопостанови виконавця, а також іншідокументи виконавчого провадження виготовляються тільки задопомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадженняне в Системі забороняється.

Як вже було встановлено судом у системі АСВП зазначений документ відсутній.

Також,у дорученні не зазначено жодної з підстав, які встановлені ч. 2 ст. 25 «Закону України «Про виконавче провадження», тобто на якій підставі виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого. При цьому, слід звернути увагу на дату винесення доручення 27.11.2019, тобто день прийняття виконавчого провадження державним виконавцем Матвіїшиним М.М., який на той момент ще працював у відділ ДВС.

Крім того,ч. 1 ст. 28 Закону Про виконавче провадження передбачено обов`язоквиконавця доводити відома або надсилати сторонам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення копії постанов та інші документи виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.09.2021 у справі №826/7243/17 суд зауважує, що обов`язки державного виконавця та процедура направлення документів виконавчого провадження не повинні здійснюватися нерозсудливо й нівелювати права боржника. Відтак статтю 28 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно тлумачити не відособлено, а у взаємозв`язку з рештою принципів, норм і правил законодавства про виконавче провадження. Отже, передумовою дотримання державним виконавцем вказаних засад та вимог виконавчого провадження є належне сповіщення боржника про виконані чи заплановані виконавчі дії й рішення.

Також, Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 873/26/20 вказав на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено не обов`язок сторони виконавчого провадження, а її право використовувати автоматизовану систему виконавчого провадження для відстежування стану виконавчого провадження, що не звільняє судового виконавця від вчинення належних дій в ході здійснення виконавчого провадження.

Проте, доказів отримання цього доручення заявником матеріали справи не містять та суду не надано, що спростовує твердження начальника відділу ДВС про відсутність оскарження даного доручення заявником.

Крім цього, як стверджував заявник, в матеріалах виконавчого провадження знаходиться тільки копія доручення, а оригінал відсутній. Так, він 26.12.2019 зі своїм представником ОСОБА_4 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_2 та його представник поставила свій підпис на кожному аркуші. Станом на 26.12.2019 у матеріалах виконавчого провадження не було ні оригіналу, ні копії доручення № 33 від 27.11.2021.

Доказів щодо зворотного начальником відділу ДВС суду не надано.

Крім того, не заслуговує на увагу твердження начальника відділу ДВС Іваніва А.О., що доручення вичерпало свою дію саме реальним виконанням його приписів.

У дорученні зобов`язано заступника начальника Стрийського відділу ДВС Мацюпу А.А. прийняти виконавче провадження та вказано, що термін виконання доручення - 27.11.2019.

Так, п.5 розділу V Інструкції з організації примусовоговиконання рішень та п. 18 розділуІІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження зобов`язують виконавцяякому передано виконавче провадження до виконання прийняти постанову про прийняттяним провадження до виконання.

Отже, для реального виконання приписів доручення виконавець Мацюпа А.А. 27.11. 2019повинен був прийняти постанову про прийняття провадження до виконання, проте, в порушення п.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець Мацюпа А.А. не прийняв таку постанову і не надіслав її заявнику, тому доручення начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС № 33 від 27.11.2019 не можна вважати реально виконаним.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, долучена до відзиву копія доручення № 33 від 27.11.2019 не може вважатися належним доказом, який би спростовував доводи, викладені заявником у скарзі.

Інші доводи, викладені у відзиві та додані до нього копії документів не спростовують викладені у скарзі обставини та надані на їх підтвердження докази.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону «Про виконавче провадження»виконавче провадження проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб,що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 5 ст. 13 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, щопорушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Натомість начальник Стрийського міськрайонного відділу ДВС Іванів А.О. не дотримав вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та Закону «Про виконавче провадження», оскільки не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тим самим порушив права заявника як сторони виконавчого провадження.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК Українивстановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги, а відтак, їх задоволення, а саме, слід визнати неправомірними дії начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. щодо ненадання ним доручення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю. Також, слід зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. прийняти рішення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5, який звільнився, іншому виконавцю відповідно встановленої законом процесуальної процедури та зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. надати ОСОБА_1 сформований автоматизованою системою виконавчого провадження акт передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю.

При цьому, у своїй скарзі заявник просить постановити окрему ухвалу відповідно до частини 3 ст. 262 ЦПК щодо притягнення начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) ІваніваO.A. до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Суд не вбачає в діях (бездіяльності) начальника відділу ДВС Іванів О.А. ознак кримінального правопорушення, матеріали скарги не містять належного обґрунтування та доказів про це, відтак в цій частині вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. щодо ненадання ним доручення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю.

Зобов`язати начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. прийняти рішення про передачу провадження від виконавця ОСОБА_5, який звільнився, іншому виконавцю відповідно встановленої законом процесуальної процедури.

Зобов`язати начальника Стрийськогоміськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Іваніва А.О. надати ОСОБА_1 сформований автоматизованою системою виконавчого провадження акт передачі виконавчого провадження № НОМЕР_2 від виконавця ОСОБА_5 іншому виконавцю.

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко