Справа № 203/2760/23
Провадження № 4-с/0203/27/2023
УХВАЛА

19 вересня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 (далі скаржник, заявник, боржник) із скаргою на рішення та бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни, стягувач: ОСОБА_2 , в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- скасувати постанову від 01.02.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами по виконавчому провадженню ВП №68036264.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що оскаржувана постанова державного виконавця порушує його права як громадянина. Його автомобіль Mitsubishi Outlander, що належить йому, є основним і єдиним джерелом його існування на сьогоднішній день. Як зазначив скаржник, він повідомляв про це державного виконавця, надавав копію податкової декларації, проте остання була безпідставно не взята ним до уваги, а відомості про неї містилися у державному реєстрі. Скаржник ніде офіційно не працевлаштований, проте займається суспільно-корисною роботою надає послуги з перевезення на своїй машині в місцевих службах таксі, а саме: «Уклон», «Оптимальне». З цих доходів він сплачує податки, згідно з річною податковою декларацією, та ця діяльність є його єдиним джерелом для існування. Проте державний виконавець не взяла до уваги ці обставини.

Тому скаржник звернувся до суду із скаргою на рішення та бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 року, цивільну справу №203/2760/23, провадження №4-с/0203/27/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 23.05.2023 року.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року було залишено без руху скаргу ОСОБА_1 та надано скаржнику строк для усунення недоліків скарги.

23.06.2023 року скаржник усунув недоліки скарги належним чином та у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року було поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги, відкрито провадження у справі за скаргою, призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні, зобов`язано державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляну Юріївну надати суду для огляду у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №68036264.

17.07.2023 року засобами електронного зв`язку державний виконавець надала суду копії матеріалів виконавчого провадження №68036264.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання заявника (боржника) про допит та виклик свідків в цивільній справі.

У чергове судове засідання, призначене на 19.09.2023 року, з`явився скаржник.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Державний виконавець подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Стягувач причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань з приводу участі у судовому засіданні до суду не надсилала.

07.07.2023 року державний виконавець подала до суду відзив на скаргу, в якому просила суд відмовити у задоволенні скарги. Оскільки станом на 05.07.2023 року рішення суду щодо сплати аліментів боржником не виконується, від нього державному виконавцю не надходило жодних заяв про те, що він працює у будь-яких службах таксі та не надавав жодних підтверджень цьому факту.

На думку державного виконавця, боржник навмисно ухиляється від сплати аліментів, бо він надав до відділу договір оренди транспортного засобу, де орендарем його авто вказана ОСОБА_3 , і стверджує, що єдиний дохід, який він отримує, це з оренди машини на суму 3000,00 грн щомісяця. Крім того, державний виконавець пояснила, що на прийомі у державного виконавця боржник повідомив їй про те, що він живе на пенсію свого батька, ніде не працює і не має жодного доходу. І буквально через тиждень виявилось, що він здає авто в оренду ОСОБА_3 та має з цього дохід, а у подальшому у скаргах зазначає, що він ще має дохід від служб таксі, в яких він працює. Державний виконавець вважає, що твердження заявника у скаргах викликають великий сумнів щодо їх правдивості, а доказом роботи у службі таксі є лист керівника підприємства, в якому керівник має підтвердити, що ОСОБА_1 дійсно займає посаду водія.

Тому державний виконавець просить суд відмовити у задоволенні вимог скарги.

Суд, заслухавши думку скаржника, на підставі положень статей 128, 211, 223, 450 ЦПК України розглянув справу за відсутності інших учасників справи.

Під час судового засідання скаржник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому скаржник зазначив, що він опікується дитиною, а дії державного виконавця є незаконними та несправедливими. Скаржник дізнався про наявність боргу у лютому 2023 року. Він платив аліменти, проте не вказував, що це кошти зі сплати аліментів. Автомобіль є єдиним джерелом для існування заявника та він з початку лютого 2023 року не може виїжджати на заробітки, не може працювати, бо державний виконавець встановила йому тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. При цьому, як зазначив скаржник, постанова про оголошення у розшук транспортного засобу була скасована, а 21.07.2023 року його затримали працівники поліції, бо державний виконавець не зняла машину з розшуку.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали справи, копії матеріалів виконавчого провадження в межах вирішення вимог скарги, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни перебуває виконавчий документ судовий наказ Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2021 року у справі №203/4526/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття, ВП №68036264.

Постановою державного виконавця від 05.01.2022 року було відкрито виконавче провадження ВП №68036264, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 .

Відповідно до довідок державного виконавця щодо розміру боргу боржника, станом на 05.01.2022 року борг ОСОБА_1 зі сплати аліментів за жовтень грудень 2021 рік становив 10281,75 грн, станом на 01.02.2022 року за жовтень грудень 2021 рік та січень 2022 року 13871,50 грн, станом на 01.09.2022 року за жовтень грудень 2021 рік та січень серпень 2022 року 39209,75 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2023 року, розмір боргу боржника ОСОБА_1 за період з 25.10.2021 року по 01.02.2023 року становить 57308,50 грн.

Постановою державного виконавця від 01.02.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами було встановлено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 01.02.2023 року за період з 25.01.2021 року по 01.02.2023 року становить 57308,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та встановлене тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно із судовим наказом №203/4526/21, виданим Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 21.12.2021 року.

Державний виконавець, виносячи оскаржувану постанову, керувалась положеннями статей 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», розділом VII Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 року за №140/31592.

Відповідно до відповіді МВС України на запит державного виконавця від 01.02.2023 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований власником транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2.4, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірий колір, номер кузова: НОМЕР_2 .

Факт отримання скаржником (боржником) доходу від оренди власного транспортного засобу Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, колір сірий, підтверджується наявними в матеріалах виконавчого провадження копіями: податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 від 27.02.2023 року на суму 36000,00 грн за 2022 рік, договору оренди транспортного засобу №1 від 20.10.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , акта приймання-передачі до договору оренди транспортного засобу №1 від 20.10.2021 року.

За відомостями, наданими Державною податковою службою України, станом на 23.03.2023 року ОСОБА_1 отримує дохід, відповідно до його задекларованого розміру у податковій декларації про майновий стан і доходи, у розмірі 36000,00 грн.

За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 23.03.2023 року, за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року ОСОБА_1 був нарахований дохід у сумі 36000,00 грн, відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи.

На підтвердження того факту, що автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, є єдиним джерелом доходу скаржника та необхідний йому для догляду за родичами, які є інвалідами та потребують догляду за станом здоров`я, він надав суду копії: постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, де судом був врахований цей факт, корінця медичного висновку №91 від 27.04.2011 року, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12ААА №995576 від 17.04.2018 року, ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2023 року у справі №203/3389/23.

З метою скасування оскаржуваної постанови скаржник звернувся до начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, зареєстрованою у виконавчій службі 28.02.2023 року, зокрема про скасування постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.02.2023 року. У заяві з-поміж іншого скаржник повідомив державного виконавця про те, що автомобіль є його єдиним джерелом для існування та він перебуває в оренді на підставі договору оренди з ОСОБА_3 строком на 1 рік з правом пролонгації, сума оренди 3000 грн в місяць.

Листом від 23.03.2023 року за вих. №В/13 заступник начальника відділу Лисенко Д. повідомив ОСОБА_1 про те, що підстави для скасування вмотивованих постанов, винесених державним виконавцем та здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів відсутні.

Суд зазначає, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції, чинній станом на момент вчинення виконавчих дій) врегульовані питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі , в тому числі і виконавчих листів, виданих судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За приписами частин 1, 2, 3, 4, 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; тощо.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови , в тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі .

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до положень частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі , зокрема, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю .

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пунктах 2, 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналіз встановлених судом обставин справи, викладених вище норм чинного законодавства України дає суду підстави для висновку про те, що у державного виконавця на час винесення оскаржуваної постанови 01.02.2023 року були наявні встановлені частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для винесення вмотивованої постанови, в тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Оскільки розмір заборгованості скаржника зі сплати аліментів станом на 01.02.2023 року становив 57308,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Проте судом встановлено, що на час винесення оскаржуваної постанови державний виконавець не була обізнана щодо наявності у боржника підстав, визначених частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», які б перешкоджали їй встановлювати тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, зокрема, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування та використання боржником транспортного засобу у зв`язку з перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю. При цьому після звернення до начальника ДВС із заявою про скасування оскаржуваної постанови начальник не знайшов підстав для її скасування.

Натомість у ході судового розгляду справи скаржник (боржник) довів належними та допустимими доказами той факт, що його автомобіль Mitsubishi Outlander є основним законним джерелом засобів для існування та використовується ним у зв`язку з перебуванням на його утриманні осіб з інвалідністю I групи «Б» (батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина інвалідності: загальне захворювання по зору), визнаного таким у установленому порядку, та дитини-інваліда (племінниці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання: фенілкетонурія).

Тому скарга заявника в частині вимог про визнання незаконними дій державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Натомість суд, враховуючи наявність підстав, передбачених частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», що виключають застосування тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, а також те, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець не була обізнана щодо їх наявності у боржника, вважає за необхідне задовольнити скаргу заявника в частині вимог про скасування постанови державного виконавця від 01.02.2023 року у ВП №68036264, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

З огляду на викладене вище, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 10-13, 258-261, 353, 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни, стягувач: ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни, винесену при примусовому виконанні судового наказу №203/4526/21, виданого 21.12.2021 року, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, в рамках виконавчого провадження ВП №68036264, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали суду складений 26.09.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва