Справа № 638/1330/21
Провадження № 2/638/571/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Подосокорської А.О., Межирицької В.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про виділ в натурі частки нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказала, що ОСОБА_3 володіє часткою 18/40 нерухомого майна на прав спільної часткової власності на об`єкт нежитлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення цокольного поверху №82, 83, 84, 85, 86 літ. «А-18», загальною площею 21/40. У серпні 2020 року позивачка звернулась до відповідача з повідомленням, які містило пропозицію скористатись своїм переважним правом, які співвласника купівлі частки, їх проханням не пізніше одного місяця від дня отримання повідомлення надати відповідь щодо придбання або відмови від свого переважного права у придбанні частки майна, у відповідності до ч. 2 ст. 362 ЦК України. Відповідач не надав відповіді на вказану пропозицію, натомість в усній формі повідомив про те, що не дасть позивачу продати майно третім особам і запропонував придбати частку на вкрай невигідних для неї умов. Відповідач звернулась до нового співвласника ОСОБА_6 з аналогічним повідомленням та за декілька днів до спливу строку на здійснення свого переважного права, частка у праві власності була подарована назад ОСОБА_4 , тим самим знову перервано строки для здійснення переважного права. Такі дії відповідача позивач вважає маніпулюванням нормами права з метою перешкоджання позивачці здійснити своє право власності стосовно частки об`єкта нерухомості. Відповідач ухиляється і не має бажання здійснити свого переважного права на купівлю частки у майні спільної власності, вважаємо, що цей спір може бути вирішено у судовому порядку. У зв`язку з чим позивач просить виділити в натурі частку у спільній власності на об`єкт нежитлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення цокольного поверху №82,83,84,85,86 літ. «А-18», загальною площею 85,3 кв. у частці 19/40, що становить 40,517 кв.м.

03.03.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження, справу призначено до судового розгляду.

21.02.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору ОСОБА_5

21.02.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова провадження у справі зупинено, до розгляду (набрання законної сили рішення суду) справи №638/8140/21.

03.08.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відновлено провадження у справі.

Позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат Попов В.А. у судове засідання не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, звернулись з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, уповноважив адвоката Натину А.О. представляти його інтереси в суді.

Представник відповідача - адвокат Натина А.О. звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, розгляд клопотання проводити за відсутності відповідача та його представника.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір дарування 18/40 часток нежитлових приміщень, договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.А. , зареєстровано в реєстрі за №1864.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору ОСОБА_4 безоплатно передав у власність своїй дружині, а ОСОБА_3 прийняла у власності 18/40 часток нежитлових приміщень цокольного поверху номер 82, 83, 84, 85, 86 літ. «А-18», загальною площею 85,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності за договором дарування на 19/40 часток нежитлових приміщень.

28.10.2021 представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подано копію технічного паспорту та висновок експерта за результатами проведення будівельно- технічної експертизи №24245 від 18.10.2021 щодо дослідження нежитлових приміщень цокольного поверху.

З наданого висновку експерта №24245, складеного Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 18.10.2021 вбачається, що технічно можливо, відповідно до вимог нормативно- правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об`єкт нерухомого майна відповідно до часток співвласників (21/40 та 19/40, загальною площею 85,3 кв.м) та запропоновано п`ять варіантів розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна, відповідно до часток співвласників та вимог нормативно- правових актів.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи, який надано позивачем не містить посилань на вартість нерухомого майна, яке виділяється та яке залишається у власності іншого співвласника, питання щодо відповідності реальної частки, що виділяється, ідеальній, наявність чи відсутність перевищення розміру реальних часток в порівнянні з ідеальними також експертом не вирішувалося. Вказане позбавляє суд дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для виділу майна позивача та задоволення позову в цій частині.

При цьому, у кожному із варіантів запропонованих експертом зазначено про необхідність проведення переобладнання.

Окрім того, позивачем не зазначено, який із варіантів, запропонованих експертом, слід взяти до уваги, який із варіантів прийнятний для позивача.

Також, при складанні п`яти варіантів , експертом у кожному варіанті вказано, що слід провести переобладнання за проектною документацією.

Проте, позивачем не зазначено, за який рахунок буде складено проектну документацію та за чиї кошти слід провести переобладнання нежитлового приміщення.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За правилами ч. 1, 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється».

У зазначеній справі ОСОБА_3 пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на нежитлові приміщення за правилами статті 364 ЦК України. Позовних вимог про поділ нежитлових приміщень в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України ОСОБА_3 не заявляла.

Судом встановлено, що спірні нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності двом співвласникам, отже, виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

Суд вважає, що заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.358, 364 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про виділ в натурі частки нерухомого майна - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2023.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

Суддя: І.В. Семіряд