РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 жовтня 2023 рокуСправа № 951/768/23
Провадження №2/951/191/2023

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братків І. І.

за участю секретаря судового засідання Книш Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козові Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані тим, що між нею та відповідачем 29.09.2022 Козівським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у подружжя народилася одна спільна дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту реєстрації шлюбу із відповідачем практично спільно не проживали, відповідач постійно виїжджає за межі України на роботу, а в Україні проживає у м. Бережани. Зазначила, що спільна дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач проживає окремо, дитиною не опікується та не надає жодної матеріальної допомоги, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище, оскільки у неї ще перебуває на утриманні шестеро дітей від попереднього шлюбу, батько яких помер.

Повідомила, що на даний час не має можливості повноцінно утримувати спільну із відповідачем дитину, оскільки на утриманні перебуває семеро дітей, а у зв`язку із збільшення вікових потреб дітей її заробіток не є необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й своїх дітей, зокрема щодо придбання продуктів харчування, одягу, їх повноцінний розвиток та лікування.

Зазначила, що змоги працювати немає, оскільки здійснює догляд за дочкою, яка є особою з інвалідністю з дитинства та одержує лише державну соціальну допомогу за догляд за дочкою.

Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21.09.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові засідання у цій справі призначалися 10.10.2023, 24.10.2023.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. 25.09.2023 подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов до суду відповідачем не подано.

ПРо дату, час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом надсилання повісток на адресу офіційно зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Судової влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відзиву від відповідача не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.

Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно поданої заяви, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.09.2022.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13.12.2022.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 .

Згідно довідки №647 від 19.09.2023 виданої відділом соціального забезпечення №4 про те, що ОСОБА_1 одержує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю до 18 років (на дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з надбавкою на догляд.

Із довідки №84-01/13 зареєстрованих у житловому будинку осіб виданої 18.09.2023 Козівською селищною радою установлено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований такий склад осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні .

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого малолітнього сина.

Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та вік неповнолітніх дітей, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, у розмірах визначених судом.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дитини, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду - 20.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 включно.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду в тридцятиденний термін з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 , паспортні дані № НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_5 , паспортні дані серії НОМЕР_6 .

Суддя Ірина БРАТКІВ