Єдиний унікальний номер 722/2119/23
Номер провадження 2-о/722/164/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Суського О.І.

секретаря: Сімак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою в якій просили розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 22.05.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Сокирянського управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №28. Від спільного шлюбу у заявників народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи 2020 року ОСОБА_2 систематично почала їздити за кордон на роботу. З того часу і по теперішній час вона фактично не бере участі у вихованні дітей, матеріально не забезпечує та спільно з дітьми не проживає. За цих обставин, починаючи з 2020 року шлюб між заявниками було припинено, а діти фактично до теперішнього часу проживають із заявником ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У вересні 2023 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що подальше перебування з ним в зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, оскільки вона зустріла іншого чоловіка, з яким хоче створити нову сім`ю, а тому хоче розірвати з ним шлюб.

З метою добровільного вирішення питання щодо розірвання шлюбу, у жовтні 2023 року заявники досягли між собою згоди щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання їхніх спільних дітей, про що уклали нотаріально посвідчений договір, яким було встановлено місце проживання дітей з батьком за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 самоусунулась від участі у вирішенні питань життя дітей, весь тягар виховання, утримання та піклування про дітей покладено на заявника ОСОБА_1 .

Починаючи з 2022 року і по теперішній час ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює для дітей необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує їх усім необхідним.

Заявник ОСОБА_1 приділяє достатньо часу для розвитку дітей, сприяючи їх інтелектуальному та духовному зростанню: слідкую за їхнім навчанням, додатково займається з дітьми, що безперечно сприяє покращенню їх успішності в навчанні та подальшому розвитку.

Згідно довідки за підписом в.о. директора ОЗ Сокирянського ліцею Остапенко А. за №57 від 28.09.2023 року, зі змісту якої вбачається, що він, як батько ОСОБА_3 тісно підтримую контакт з ліцеєм, цікавиться успішністю дитини, систематично спілкується з вчителями та постійно відвідує батьківські збори.

Окрім цього, заявник ОСОБА_1 безпосередньо турбується про стан здоров`я дітей: забезпечую здорове харчування, використовуючи натуральні та корисні продукти, багато часу приділяє загартуванню дітей, забезпечує своєчасне проходження дітьми профілактичних оглядів лікарями.

При цьому, за умови його позитивного ставлення до дітей, ОСОБА_2 не заперечує проти встановлення факту самостійного виховання заявником ОСОБА_1 їхніх спільних дітей, оскільки це відповідає їхнім інтересам, з огляду на те, що вона не має фізичної можливості піклуватися про дітей.

Враховуючи, що діти заявників знаходяться на утриманні батька, він самостійно виховує їх та утримує, забезпечує достатній рівень життя та їх розвиток, а заявник ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дітей, не цікавиться їхнім життям та розвитком, а примусити її до цього він не може, оскільки такий захист чинним законодавством не передбачений.

Окрім цього, факту самостійного виховання і утримання дітей ОСОБА_2 , як батьку необхідне для набуття статусу «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть йому підстави для отримання допомоги на утримання дітей в розмірі 150% від соціальної пільги, змінити місце проживання дітей та після закінчення воєнного стану виїхати разом з дітьми за кордон без документального оформлення згоди матері, ОСОБА_2 , право на додаткову відпустку.

В інший спосіб отримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення судом даного факту, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статус, «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх права:

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько» необхідні дві умови: 1) не перебування у шлюбі; 2) виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого подружжя у житті дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи викладене заявники просили розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України.

Просить встановити факт самостійного виховання та утримання заявником ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації батька за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, подали до суду спільну заяву про проведення судового засідання без їх присутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що подана сторонами заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 22.05.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №28.

Під час шлюбу у заявників народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що заявники з 2020 року не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Крім цього, заявниця ОСОБА_2 має намір створити іншу сім`ю, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін.

Окрім цього судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права малолітніх дітей, оскільки згідно договору, укладеного 04.10.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., заявники визначили з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що малолітні діти з 2020 року повністю перебувають на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються копією витягу з Реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_2 , копією витягу з Реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_1 , довідкою виданою в.о. директором Сокирянського ліцею Остапенко А. від 28.09.2023 року за №57 та визнаються сторонами.

Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст.24, 104, 105, 109, 112-115 СК України ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 22.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №28.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сокирянський районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: