Провадження №2/447/305/23
Справа №447/872/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

18.10.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Друзюк М.М. ,

секретар судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за участю: позивача ОСОБА_1

встановив:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції за період з 21.12.2017 по 24.03.2020 в розмірі 1 542 648 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 92 193,52 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він за договором позики передав позичальнику ОСОБА_2 у власність грошові кошти в сумі 1 360 000 грн., за умови повернення йому зазначеної суми не пізніше 20.12.2017. На підтвердження факту передачі грошей відповідач написав йому розписку і отримав гроші. ОСОБА_2 зобов`язання, викладені в борговій розписці, у строки не виконав, на усне прохання повернути гроші не реагував. Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06.10.2021 у цивільній справі № 465/5989/20 задоволено позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 21.12.2017 по 24.03.2020 у розмірі 1 542 648,00 грн. та 92 193,52 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та судовий збір у сумі 10 510,00 грн., що разом складає 1 645 351,52 грн.

На даний момент ОСОБА_2 не виконав рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06.10.2021 у цивільній справі №465/5989/20.

Тому позивач просить позов задоволити, стягнути з відповідача на його корись втрати за договором позики від 11 жовтня 2017 року за період з 25.03.2020 по 25.03.2023, а саме: інфляційні збитків і простроченої суми у розмірі 780 034,74 грн.; три проценти річних від простроченої суми у розмірі становлять 148 112,69 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., що разом складають 978 147,43 грн.

Процесуальнії дії

Ухвалою суду від 05.04.2023 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 15.08.2023. Відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень.

Ухвалою суду від 16.05.2023 відкладено розгляд підготовчого засідання.

На адресу суду 06.06.2023 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в яких зазначає стягнути з відповідача на користь позивача втрати за договором позики від 11 жовтня 2017 року за період з 25.03.2020 по 25.03.2023, а саме: інфляційні збитків від простроченої суми у розмірі 297 095,71 гри.; три проценти річних від простроченої сум у розмірі 94 695,11 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., що разом складають 441 790,82 грн.

Ухвалою суду від 06.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На адресу суду 04.10.2023 надійшла заява від позивача, про те що він позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

У судому засіданні 18.10.2023 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в яких зазначено стягнути з відповідача на користь позивача втрати за договором позики від 11 жовтня 2017 року за період з 25.03.2020 по 23.02.2022, а саме: інфляційні збитки прострочених сум у розмірі 274 199,55 грн.; три проценти річних від прострочених с розмірі 89 670,54 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., що складають 413 870,09 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлена в належний спосіб, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, правом на подання відзиву не скористалася.

Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №447/872/23 відповідача ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.

В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до розписки від 11.10.2017, ОСОБА_2 отримав в якості позики від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 360 000 грн., які зобов`язався повернути не пізніше 20.12.2017; розписка не є безгрошовою, дана добровільно, без жодного примусу.

Відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, сума нарахованих за період з 25.03.2020 по 25.03.2023, а саме: інфляційні збитків і простроченої суми у розмірі 780 034,74 грн.; три проценти річних від простроченої суми у розмірі становлять 148 112,69 грн.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06.10.2021 у цивільній справі № 465/5989/20 задоволено позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 21.12.2017 по 24.03.2020 у розмірі 1 542 648,00 грн. та 92 193,52 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та судовий збір у сумі 10 510,00 грн., що разом складає 1 645 351,52 грн.

Згідно з інформації про виконавче провадження від 30.01.2023, виконавчий лист від 15.11.2021 №465/5969/20 прийнято до виконання, відкрито виконавче провадження, звернено стягнення на майно боржника, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог та розрахунку поданої до суду 18.10.2023, в яких зазначено стягнути з відповідача на користь позивача втрати за договором позики від 11 жовтня 2017 року за період з 25.03.2020 по 23.02.2022, а саме: інфляційні збитки від прострочених сум у розмірі 274 199,55 грн.; три проценти річних від прострочених сум у розмірі 89 670,54 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., що разом складають 413 870,09 грн.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України

Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частитна 1 статті 628 ЦК України).

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями частин 1 та 3 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18 у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Розписка від 11.10.2017, написана відповідачем власноручно про те, що він позичив у позивача кошти, підтверджує укладені між сторонами договірні відносини та отримання відповідачем від позивача грошові кошти, які зобов`язаний повернути 20.12.2017.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У розписці, наданій відповідачем, не було вказівки на те, що договір є безпроцентним.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо повернення суми позики в розмірі 1 360 000 грн. відповідно до розписки від 11.10.2017, суд зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу з урахуванням втрати за договором позики від 11 жовтня 2017 року за період з 25.03.2020 по 23.02.2022, а саме: інфляційні збитків від простроченої суми у розмірі 274199,55 грн.; три проценти річних від простроченої сум у розмірі 89670,54 грн, що разом складають 363870,9грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкодив сумі 50000 грн, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1994 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року, справа № 761/26293/16-ц відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов`язань,а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди позикодавцеві у випадку невиконання позичальником зобов`язань за договором позики, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині, задоволенню не підлягають.

Розподіл між сторонами судових витрат

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3638,71 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11.10.2017 у сумі 363870(триста шістдесят три вісімсот сімдесят тисяч) 9 (дев`ять)коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3638(три тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 71(сімдесят одна) коп..

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 5392(п`ять тисяч триста дев`яносто дві) грн. 76(сімдесят шість) коп.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.10.2023

Суддя Друзюк М. М.