Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(додаткове)

30 жовтня 2023 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Лисенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Манзар Тетяни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат за правничу допомогу, -

в с т а н о в и в:

29.09.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Манзар Тетяна Володимирівна звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат за правничу допомогу. Заява обґрунтована тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю. При винесенні даного рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Просила суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати за правничу допомогу в сумі 10000 грн.

В судове засідання сторони не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

09.10.2023 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи, призначений на 10.10.2023 року, без участі представника відповідача. Заяву підтримує і просить задоволити.

23.10.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Клопотання обгрунтовано тим, що підготовка судової справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалося, таким чином такий пункт витрат як підбір нормативно-правових актів та аналіз судової практики викликає сумнів, адже судова практика розгляду справ щодо стягнення кредитної заборгованості стала і визначена ще у 2015 році, а саме постановою ВСУ від 11.03.2015 року провадження 6-16-цс15. Щодо підготовки процесуальних документів по справі, то підготовка відзиву, заперечення тариф є непропорційним до складності справи, а також враховуючи те, що фактично складання документів по справі по суті зводиться лише до повторювання тез щодо тотожності умов та правил надання банківських послуг, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин визначено постановою ВСУ за справою №342/180/17. Щодо представництва інтересів на судових засіданнях, то на сьогодні є механізм участі у судовому засіданні через відеоконференцію, а підстав для очної участі у простій судовій справі адвокатом не наведено. Представник позивача просила зменшити витрати до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації, відповідно до діючого законодавства.

30.10.2023 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи, призначений на 30.10.2023 року без участі представника відповідача. Заяву підтримує і просить задоволити.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2, ч. 3ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено наступне:

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2023 року по цивільній справі № 707/1193/23 акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і судових витрат відмовлено. Повний текст рішення складено 03.10.2023 року.

У відзиві поданому представником позивача 30.05.2023 року, адвокат Манзар Т.В. просила суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати за правничу допомогу в сумі 10000 грн.

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, представником відповідача приєднано копію договору від 17.05.2023 року № 31, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною про надання правової допомоги. 28.09.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною укладено додатковий договір, згідно якого сторони дійшли згоди про те, що оплата послуг адвоката за надання правничої допомоги, а саме: підготовка відзиву, заперечення, заяв, клопотання та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях в Черкаському районному суді Черкаської області по цивільній справі №707/1193/23 за позовом АТКБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані юридичні послуги по договору про надання правової допомоги №31 від 17.05.2023 року є фіксованою і складає 10000 грн та сплачуються клієнтом у момент підписання даного договору. 28.09.2023 року між сторонами складено акт прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги №31 від 17.05.2023 року.

Отримання адвокатом Манзар Т.В. гонорару за юридичні послуги від ОСОБА_1 на суму 10000 грн. підтверджується квитанцією №31 від 28.09.2023 року.

Повноваження адвоката Манзар Т.В. підтверджуються даними свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №000561 та даними ордеру про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 17.05.2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.11.2022 року по справі № 922/1964/21 зазначає наступне «…Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначених висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, дійсно, при винесенні рішення Черкаським районним судом Черкаської області 26.09.2023 року по справі №707/1193/2023 року, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат за правничу допомогу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви, врахувавши клопотання про зменшення витрат, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2023 року по цивільній справі № 707/1193/23 акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і судових витрат відмовлено. Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною доведено, що вона на підставі договору про надання правничої допомоги представляла інтереси відповідача у даній справі, шляхом складання процесуальних документів та прийняття безпосередньої участі у судових засіданнях. Підготовка адвоката до даної справи, підтверджується позицією захисника, що викладена у відзиві, запереченнях та поясненнях по суті спору, в усних виступах під час судових засідань, і підкріплена нормативно-правовим обґрунтуванням нарівні з поданими доказами.

Суд зауважує, що гонорар адвоката Манзар Т.В. по даній справі є фіксованим та складає 10000 грн. Ціна позову по даній справі становить 299254,11 грн., а отже гонорар адвоката складає близько 3-х% від ціни позову і не є неспівмірним, як то стверджує сторона позивачів. Посилання представника позивача на ту обставину, що підготовка до судової справи не вимагала значного обсягу роботи представника відповідача, з огляду на сталу судову практику, визначену ще у 2015 році, суд оцінює критично, оскільки судова практика у справах за позовом АТ КБ «ПриватБанк» постійно змінюється, про що свідчать Постанови Верховного Суду по даним категоріям справ. До того ж, в Україні правовий прецедент офіційно не визнається джерелом права, у звязку з чим посилання представника позивача на положення Постанови ВСУ від 11.03.2015 року провадження 6-16-цс15, як на єдину сталу судову практику по справам, що регулюють правовідносини у сфері кредитних зобовязань, є безпідставним.

Посилання представника банку на ту обставину, що підготовка процесуальних документів по справі по суті зводиться лише до повторювання тез щодо тотожності умов та правил надання банківських послуг, не може бути підставою для зменшення витрат за правничу допомогу, оскільки будь-який контраргумент має посилатися на сам аргумент, обставину, тощо, тому його викладення не свідчить про повторюваність адвоката у викладенні свого відзиву та заперечень, а є наслідком посилання на першоджерело. Ті ж самі першоджерела сторони використовують під час складання будь-яких процесуальних документів, посилаючись на ті чи інші норми права, та використовуючи судову практику, що не свідчить про те, що дана робота не становить значної складності.

Зауваження представника позивача щодо можливості участі представника відповідача в судових засіданнях в режимі відеоконференції, не є підставою для зменшення витрат на участь захисника у справі. Адвокат отримує свій гонорар в даному випадку і за участь у судових засіданнях, в яких представляє інтереси свого довірителя. Форма участі у судових засіданнях дистанційна чи безпосередня присутність в суді, не може бути причиною зменшення його гонорару, адже головне представлення інтересів довірителя в суді та захист його прав. До того ж, у договорі про надання правничої допомоги, сторони не враховували витрати адвоката на проїзд.

І на останнє, представник позивача не зазначає з яким саме розміром витрат за надання правничої допомоги погоджується сторона позивачів.

Так як рішенням суду у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, а долю судових витрат щодо надання правничої допомоги судом не вирішено, враховуючи, що клопотання представника позивача про зменшення судових витрат за надання правничої допомоги є необґрунтованим, заява представника відповідача про винесення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат за професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 141,246, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Манзар Тетяни Володимирівни про стягнення витрат за правничу допомогу - задоволити повністю.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Ознайомитись з повним текстом рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є. П. Тептюк