Справа № 703/4625/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), із вказаним позовом, в якому просить скасувати арешт накладений на все належне йому невизначене нерухоме майно, зареєстрований 10 червня 2010 року Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 9922042, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №221682, яка винесена 03 червня 2010 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області Полоз О.О.

Позов обґрунтовує тим, що 15 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (далі - Кредитний договір), в забезпечення виконання зобов`язань за яким, було укладено договір іпотеки, предметом якого був будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 ; та договір поруки №197481 від 15 квітня 2008 року, сторонами якого були ОСОБА_1 , та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», відповідно до якого він як поручитель взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед кредитором по зобов`язаннях позичальника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Правонаступником його прав і обов`язків згідно Кредитного договору стала його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після його смерті.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2009 року в справі №2-1516/2009, задоволено позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення боргу за кредитним договором та стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк», в особі Черкаського управління Центрального регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором в сумі 195753 грн. 90 коп., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1950 грн., а всього 197703 грн. 90 коп.

Позивач вказує, що на підставі вказаного рішення Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист №1- 1516 від 13.08.2009 про стягнення із нього на користь УКІБ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 197703,90 грн. та 18 вересня 2009 року було відкрито виконавче провадження №14927798.

З метою належного виконання боржником зазначеного вище виконавчого документа, 03 червня 2010 року державним виконавцем відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції Полоз О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №221682, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить позивачу.

28 грудня 2012 року вказане виконавче провадження №14927798 завершено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент завершення), при цьому арешт накладений згідно постанови державного виконавця серії АМ №221682 від 03 червня 2010 року скасовано не було.

Так, у 2023 році, позивач мав намір відчужити належну йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , однак виявилось, що здійснити такі дії, він позбавлений можливості з підстав того, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження за реєстраційним номером 9922042, зареєстроване 10 червня 2010 року реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а саме: арешт нерухомого майна, що внесений до реєстру на підставі вищевказаної постанови державного виконавця Смілянського міського ВДВС Смілянського МРУЮ Черкаської області Полоз О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №221682.

Позивач зауважує, що сума боргу, стягнута за рішенням суду солідарно із нього та ОСОБА_3 , останньою повністю погашена, в тому числі і за рахунок реалізації предмету іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відтак, 22 травня 2023 року позивач звернувся із відповідною заявою до Відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив скасувати арешт на все належне йому майно, накладений постановою державного виконавця від 03 червня 2010 року серії AM №221682. Проте листом №21671 від 31 травня 2023 року йому відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з підстав того, що необхідно погасити борг, визначений виконавчим документом, і лише після надходження коштів на казначейський рахунок відділу державним виконавцем буде вжито заходів щодо припинення арешту.

З метою отримання доказів щодо відсутності боргу, визначеного рішенням Смілянського міськрайонного суду від 13 серпня 2009 року у справі №2-1516/2009, позивач звернувся до кредитора - АКІБ «УкрСиббанк», а також до його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» із запитами щодо підтвердження або спростування наявності такої заборгованості.

Так, 18 квітня 2023 року АТ «УкрСиббанк» (первинний кредитор) надало відповідь, що на підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», Банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором разом із договором забезпечення. У зв`язку із цим, будь-які фінансові претензії до позивача як поручителя за договором поруки №197481 від 15 квітня 2008 року з боку АТ «УкрСиббанк» відсутні, оскільки фактичним кредитором за вказаним кредитним договором є ТОВ «Кей-Колект».

Крім того, позивач отримав лист-відповідь від ТОВ «Кей-Колект» №29/08/2023/735849/1 від 29 серпня 2023 року, згідно якої ТОВ «Кей-Колект» дійсно набуло статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», однак станом на 29 серпня 2023 року зобов`язання ОСОБА_5 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року припинені та ТОВ «Кей-Колект» не має жодних майнових та/або матеріальних претензій до ОСОБА_5 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року, поручителем за яким є позивач.

На думку позивача, оскільки кредитні правовідносини між позичальником ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» та його правонаступником ТОВ «Кей-Колект» припинені і останні жодних майнових та/або матеріальних претензій до позичальника не мають, відтак припинилися і забезпечувальні зобов`язання, укладені з метою виконання безпосередньо кредитного зобов`язання, зокрема, визначені договором поруки, укладеним між позивачем ОСОБА_1 га АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого у вказаних правовідносинах є ТОВ «Кей-Колект».

Посилаючись на вказані обставини та враховуючи, що в позасудовому порядку врегулювати питання зняття арешту із належного позивачу майна неможливо, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Ухвалою судді від 27 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 24 жовтня 2023 року від представника відповідача АТ «УкрСиббанк» Юрченка С.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив в задоволенні позовних вимог в частині вимог АТ «УкрСиббанк» відмовити. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві представника відповідача зводяться до того, що на підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року АТ «УкрСиббанк», відступило на користь ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором №0 від 15 квітня 2008 року, в тому числі і права кредитора за договором поруки №197487 від 15 квітня 2008 року. Відтак, АТ «УкрСиббанк» втратив права стягувача в результаті відступлення прав вимог за договорами, що стали підставою прийняття Смілянським міськрайонним судом рішення № 2-1516/2009. На переконання представника АТ «УкрСиббанк», вказаний спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності ТОВ «Кей-Колект», як нового кредитора, оскільки у зв`язку із погашенням заборгованості за вказаним кредитним договором, ТОВ «Кей-Колект» не звернулося до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документа без виконання, попередньо замінивши стягувача у виконавчому провадженні.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Крім того, 24 жовтня 2023 року від представника третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог начальника Відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшов документ, іменований «відзив на позовну заяву», у якому останній просив у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування арешту відмовити у повному обсязі. Зміст заперечень третьої особи проти прред`явлених позовних вимог зводиться до наступного. Так, згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у Смілянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 18 вересня 2009 року перебувало виконавче провадження № 14927798 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2-1516 від 13 серпня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в бумі 197 703,90 грн. Дане виконавче провадження було завершено 28 грудня 2012 року на підставі пункту 10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення рішення). На теперішній час виконавче провадження знищено за закінченням термінів зберігання. Вказує, що в межах виконавчого провадження № 14927798 боржнику необхідно було сплатити виконавчий збір в сумі 19 770,39 грн., однаку такий не сплачений. Відтак, на думку представника, підстави для зняття арешту нерухомого майна за номером обтяження 9922042, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 221682, відсутні.

В судове засідання позивач не з`явився, однак представник позивача адвокат Петренко О.В. в направленій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, однак у направленому до суду відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотання від нього про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Смілянської міської ради 23 січня 2009 року, належить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , що об`єктивно підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованою 01 червня 2023 року за №334334857 (а.с.8-9).

Разом з тим, як вбачається з вказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме згідно розділу «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» на все невизначене нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 встановлено обтяження у вигляді арешту, зареєстроване 10 червня 2010 року реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером 9922042 на підставі постанови державного виконавця Смілянського міського ВДВС Смілянського МРУЮ Черкаської області Полоз О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №221682 (а.с. 8-зворот).

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АМ №221682 державним виконавцем Смілянського міського ВДВС Смілянського МРУЮ Черкаської області Полоз О.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1516, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 197703 грн. 90 коп. вирішено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить останньому (а.с. 12).

Згідно постанови головного державного виконавця Смілянського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Педченко А.С., винесеної 22 червня 2018 року в межах виконавчого провадження № 37179811, виконавчий лист № 2-1516, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 197703 грн. 90 коп. повернуто стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст. 37 Закону України (а.с. 14-15).

Судом встановлено, що 22 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням про скасування арешту на все майно, що накладений постановою державного виконавця Смілянського міського ВДВС Смілянського МРУЮ Черкаської області Полоз О.О. серії АМ №221682 від 03 червня 2010 року (а.с. 16-17).

Згідно листа повідомлення Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 21671 від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з підстав того, що необхідно погасити борг, визначений виконавчим документом, і лише після надходження коштів на казначейський рахунок відділу державним виконавцем буде вжито заходів щодо припинення арешту (а.с.18).

Так, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2009 року в справі №2-1516/2009, задоволено позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення боргу за кредитним договором та стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (поручителя) солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк», в особі Черкаського управління Центрального регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором №0 від 15 квітня 2008 року в сумі 195753 грн. 90 коп., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1950 грн., а всього 197703 грн. 90 коп. (а.с. 7).

З метою отримання доказів щодо відсутності боргу, визначеного рішенням Смілянського міськрайонного суду від 13 серпня 2009 року у справі №2-1516/2009, позивач звернувся до кредитора - АКІБ «УкрСиббанк», а також до його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» із запитами щодо підтвердження або спростування наявності такої заборгованості.

Так, із повідомлення АТ «УкрСиббанк» №27-1-01/9597 від 18 квітня 2023 року, вбачається, що на підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», Банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором №0 від 15 квітня 2008 року разом із договором забезпечення. У зв`язку із цим, будь-які фінансові претензії до ОСОБА_1 , як поручителя за договором поруки №197481 від 15 квітня 2008 року з боку Банку відсутні, оскільки фактичним кредитором за кредитним договором є ТОВ «Кей-Колект» (а.с.13).

Як вбачається довідки ТОВ «Кей-Колект» №29/08/2023/735849/1 від 29 серпня 2023 року останнє підтвердило, що набуло статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року на підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект»; також довідкою підтверджується той факт, що станом на 29 серпня 2023 року зобов`язання ОСОБА_5 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року припинені; ТОВ «Кей-Колект» не має жодних майнових та/або матеріальних претензій до ОСОБА_5 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.04.2008 (а.с. 19).

Відтак, внесення відповідного запису про накладення обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника нерухомого майна, щодо вільного розпорядження належним йому майном.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт/заборону, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Частиною 1 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Оскільки кредитні правовідносини між позичальником ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» припинені і останні жодних майнових та/або матеріальних претензій до позичальника не мають, відтак припинилися і забезпечувальні зобов`язання, укладені з метою виконання безпосередньо кредитного зобов`язання, зокрема, визначені договором поруки, що був укладений між ОСОБА_1 га АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого у вказаних правовідносинах є ТОВ «Кей-Колект».

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в накладенні обтяження у вигляді арешту на все невизначене нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості на користь АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого у вказаних правовідносинах є ТОВ «Кей-Колект» у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Судом встановлено, що позивач не має зобов`язань перед АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого у вказаних правовідносинах є ТОВ «Кей-Колект», однак позбавлений можливості реалізувати право на розпорядження належним йому нерухомим майном, вчинення юридично значимих дій, з якими пов`язано виникнення його особистих та майнових прав, та може усунути цю перешкоду не інакше як в судовому порядку. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно належне ОСОБА_1 порушує право власності позивача.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з майна належного позивачу, оскільки накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Наявність арешту, накладеного на майно, що належить позивачу на праві власності, перешкоджає у визначений законом спосіб реалізувати своє право власності в повному обсязі, а отже таке право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту.

Арешт майна має тимчасовий характер і після припинення процедури, в зв`язку з якою накладено арешт, відповідне втручання право власності особи набуває фактично свавільного характеру.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, а саме відсутність підстав для подальшого обтяження майна, що порушує права власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту.

Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення за собою судових витрат, суд вважає, що судові витрати на даний час стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати обтяження арешт накладений на все невизначене нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований 10 червня 2010 року Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 9922042, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №221682, яка винесена 03 червня 2010 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області Полоз Ольгою Олександрівною.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2023 року.

Сторони у справі:

Позивач: Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: акціонерне товариство «УкрСиббанк», юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, .

Відповідач 2: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», юридична адреса: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1, .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), юридична адреса: 20701, Черкаська область, м. Сміла, вул. Житомирська, 6, .

Головуючий: Ю. В. Крива