РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі з викликом сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 31 жовтня 2023 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Суду пояснив, що з відповідачкою по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За позовом відповідачки ОСОБА_2 . Рівненським міським судом було прийнято рішення про розірвання шлюбу. Їх спільний з відповідачкою по справі син зареєстрований та проживає разом з ним. Відповідач не проживає в сім`ї з липня 2022 року, оскільки рік тому виїхала за кордон і на зв`язок з ним не виходить. 23 лютого 2023 року Рівненська міська рада видала Розпорядження яким визначено місце проживання їх сина з батьком ОСОБА_1 . Відсутність рішення суду про визначення місця проживання дитини створює йому перешкоди щодо зміни місця проживання дитини, виїзду дитини за кордон на відпочинок та лікування, через що він повинен щоразу звертатися за необхідними довідками чи оформленням інших документів до відповідачки, яка не виходить на зв`язок та проживає за кордоном, такі дії не можливо виконати. Таким чином, відсутність офіційного визначення місця проживання дитини порушує інтереси дитини та не сприяє її психологічному та фізичному розвитку, що є недопустимим.

Тому з цих підстав просить суд позов задоволити та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним.

В судове засідання відповідач не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.

В судове засідання представник третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій, зокрема зазначила, що « ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому з заявою про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заява була розглянута відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866. Підготовлено розпорядження Рівненського міського голови №152-р від 23.02.2023. Місце проживання ОСОБА_4 визначено з батьком ОСОБА_1 . Дане рішення ніким не оскаржувалось і є чинним. ОСОБА_5 фактично проживає зі своїм батьком. Зважаючи на ці обставини, судові засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прошу проводити без моєї участі. Позовні вимоги підтримую та, враховуючи розпорядження Рівненського міського голови від 23.02.2023 №152-р, прошу позов задоволити.».

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та являються батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 27 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2780. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено; шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 04 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №1437 розірвано.

З дослідженого в судовому засіданні письмового пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , написаного ним 06.02.2023 року на ім`я Служби у справах дітей вбачається наступне: «За вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ), я проживаю з татом ОСОБА_6 та старшою сестрою ОСОБА_7 . Мама з липня 2022 року проживає в Іспанії. З мамою я не спілкуюся, оскільки вона заблокувала мене в засобу зв`язку. На мою думку, це сталося тому, що я запитав її чому вона поїхала від нас. З татом мені краще ніж з мамою. На мою думку вона вчинила неправильно по відношенню до мене і моєї сім`ї. зараз вчусь в ліцеї №12 міста Рівне. В подальшому хочу проживати з татом. Дата 06.02.2023 прізвище ОСОБА_4 ».

З дослідженого в судовому засіданні Розпорядження Рівненського міського голови від 23.02.2023 №152-р Про визначення місця проживання малолітньої дитини вбачається, що «Керуючись ст.161 Сімейного кодексу України, п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, розглянувши заяву ОСОБА_1 та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради від 15.02.2023: 1. Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .».

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження, не спростовані відповідачем, яка в судове засідання не з`явилась та не подала письмовий відзив на позов, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

280,282-289,353,354 ЦПК України, ст.160 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне, вул.Поштова, 2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов