ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1454/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 690/613/22 Категорія: 304090000 Здоровило В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Василенко Л.І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначало, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за укладеними кредитними договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому позивач, який набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами, звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за: кредитним договором №1127117 від 09.10.2020 в розмірі 12822,00 грн, за кредитним договором №/371744 від 02.02.2021 в розмірі 7850,00 грн, за кредитним договором №06389-02/2021 від 12.02.2021 в розмірі 12500,00 грн, за кредитним договором №/653618 від 20.03.2021 в розмірі 16000 грн, за договором позики №1684562 від 26.03.2021 в розмірі 18634,00 грн, а всього стягнути заборгованість у розмірі 67806,00 грн.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року позов ТОВ «ФК`Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №1127117 від 09.10.2020 в розмірі 12822,00 грн, за кредитним договором №/371744 від 02.02.2021 в розмірі 7850,00 грн, за кредитним договором №06389-02/2021 від 12.02.2021 в розмірі 12500,00 грн, за кредитним договором №/653618 від 20.03.2021 в розмірі 16000,00 грн, за договором позики №1684562 від 26.03.2021 в розмірі 18634,00 грн, а всього стягнути заборгованість у розмірі 67806,00 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів на таких умовах. Крім того, відповідач відзив до суду не подала, не спростувала факт укладення нею вказаних вище договорів та факт отримання грошових коштів за цими договорами.

Відповідач отримала грошові кошти в сумі, вказаній у договорах, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договорів належним чином не виконала, у зв`язку х чим утворилася заборгованість.

За вказаних обставин, враховуючи умови договорів про надання фінансового кредиту, договору позики та те, що відповідач свої зобов`язання за ними належним чином не виконала, не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували розмір заборгованості за такими договорами та сплату коштів за ними як позивачу, так і первісним кредиторам, відповідач суду не надала.

Не погоджуючись з заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та прийняте нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не надав жодних доказів дійсної участі ОСОБА_1 в укладенні кредитних договорів, адже, договори надані не в електронній, а в письмовій формі, яка не підписана відповідачкою. Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 здійснила електронний підпис договорів не відповідають дійсності, так як відомості про перевірку електронного цифрового підпису ОСОБА_1 відсутні, а спосіб підписання шляхом ідентифікації через смс-повідомлення не відповідає порядку використання цифрового підпису, визначеного законом. Крім того, мобільний телефон, який, як вказує позивач, було використано для підписання договорів, не належить ОСОБА_1 .

Наведений позивачем розрахунок заборгованості є безпідставним та таким, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування», оскільки позивач, при визначенні суми заборгованості, вийшов за межі граничних сум, визначених законом. При цьому, позивачем не надано розрахунок, а зазначено лише загальні суми.

Скаржниця вказує, що договори кредиту та додаткові угоди нею не підписувалися та не укладалися.

30 серпня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідно до умов кредитних договорів, їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів.

Різниця між «одноразовим ідентифікатором» та «електронним цифровим підписом» полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступені захисту такого підпису. При цьому, вказані підписи мають однакову юридичну силу.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи, відповідно до Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит.

Крім того, скаржник, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів.

Відсутність розрахунків заборгованості за період з моменту укладення кредитних договорів скаржника з первісним кредитором, до моменту відступлення права вимоги, не впливає на факт наявності заборгованості за кредитними договорами.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 67806,00 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1127117, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 6000,00 грн. (а.с. 11-14).

Відповідно до п.п. 2.1 кредитного договору № 1127117 Товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті.

Згідно з п.п. 2.4 кредитного договору № 1127117, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Відповідно до п.п. 9.10 кредитного договору № 1127117, клієнт підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч. 1 ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті.

Згідно з п.п. 3.1 кредитного договору № 1127117, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до п 6.4 кредитного договору № 1127117, клієнт зобов`язаний у встановлений у договорі строк повернути кредит та сплатити проценти за користування , штрафи та пені (у разі наявності).

У зв`язку з невиконанням умов зазначеного кредитного договору відповідачкою, 07.11.2020, 06.12.2021, 29.12.2020, 24.02.2021, 26.03.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додаткові договори про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.10.2020, відповідно до яких було продовжено користування кредитом та погоджено процентну ставку за користування кредитом 1,90 % від суми кредиту за кожен день (а.с. 15-19).

27.06.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ») (фактор) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі, і відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, сума якої складає 12 822 грн, з яких 6 000 грн - сума заборгованостi за основною сумою боргу; 6 822 грн - сума заборгованостi за відсотками (а.с. 25).

02.02.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № /371744, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 2000 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору кредиту № /371744, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с. 32-33).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.gofingo.com.ua/ (пункт 1.5. договору).

Згідно із пунктом 1.6. договору № /371744, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

У пункті 2.1. договору № /371744, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору № /371744, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

10.03.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № /371744 від 02.02.2021, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 37 днів (включаючи 7 днів прострочення). У зв`язку з продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с. 34).

08.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено договір факторингу № 08122021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 35-36).

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08122021 від 08.12.2021 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників (а.с. 37).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122021 від 08.12.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № /371744 в сумі 7 850 грн, з них 2 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5850 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 37).

12.02.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 06389-02/2021, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 3300 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.3. строк дії договору № 06389-02/2021 починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 657,0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,8% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (а.с. 43-46).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.zecredit.com.ua/ (пункт 1.5. договору).

Згідно із пунктом 1.7. договору клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

15.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № 06389-02/2021 від 12.02.2021, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 15 днів (включаючи 2 дні прострочення). У зв`язку з продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с. 47).

11.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» укладено договір факторингу № 11082021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 48-49).

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11082021 від 11.08.2021 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників (а.с. 50).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 06389-02/2021 в сумі 12 500 грн, з них 3 300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 200 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 51).

20.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № /653618, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 4000 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. строк дії договору № /653618 починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с. 58-60).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (пункт 1.5. договору).

Згідно із пунктом 1.6. договору клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

09.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу № 09122021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 61-63).

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 09122021 від 09.12.2021 клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників (а.с. 64).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № /653618 в сумі 16 000 грн, з них 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 000 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 65).

26.03.2021 між ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1684562, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в розмірі 5 500 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків від суми позики, процентна ставка 1, 99 % на день (а.с. 71).

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 77-78).

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 14/06/21 від 21.09.2021 клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр боржників (а.с. 81).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 1684562 в сумі 18 634 грн, з них 5 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 134 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 82).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідач не сплатив, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: № 1127117 від 09.10.2020 з ТОВ «Лінеура Україна»; № /371744 від 02.02.2021 з ТОВ «Гоуфінгоу»; № 06389-02/2021 від 12.02.2021 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»; № /653618 від 20.03.2021 з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»; № 1684562 від 26.03.2021 з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів».

Вказані договори були укладені в електронній формі і підписані відповідачкою шляхом використання одноразових ідентифікаторів, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Договори позики та кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості, проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог, відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитних договорів, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Відповідачка не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Тобто ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені в договорах строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Твердження скаржниці, що договори факторингу укладені з порушенням ст. 513 ЦК України, оскільки укладені в простій письмовій формі, а кредитні договори в електронній, апеляційний суд вважає безпідставними, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов?язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов?язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалося вище, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, договори факторингу укладені відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи скаржниці про відсутність детальних розрахунків заборгованостей по кредитним договорам, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються. Документи ж, які засвідчують саме право (вимогу) не є предметом договору цесії і не мають ніякого відношення до статусу цесіонарія, а тому їх непередання цесіонарію означає лише невиконання цедентом додаткового юридичного обов`язку, наявного у нього в силу закону, та не звільняє боржника від виконання своїх зобов`язань перед новим кредитором. Ні положення статті 512 Цивільного кодексу України, ні положення статті 517 цього ж Кодексу не пов`язують факт виникнення у нового кредитора прав вимоги у зобов`язанні з передачею документів, які засвідчують право вимоги, що передається, і так само не містять зобов`язань первісного кредитора передавати новому кредиторові оригінали таких документів.

Таким чином, відсутність розрахунків заборгованості за період з моменту укладення кредитних договорів скаржником з первісними кредиторами, до моменту відступлення права вимоги, не впливає на факт наявності заборгованості за кредитними договорами.

Апеляційний суд зазначає, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний, та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

При цьому, відповідачкою жодних доказів на спростування наданих позивачем розрахунків, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Доводи ОСОБА_1 про порушення позивачем, при здійсненні розрахунку заборгованості, Закону України «Про споживче кредитування», апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки, підписавши договори № 06389-02/2021 (п.п. 1.7), № /653618 (п.п. 1.6), № /371744 (п.п. 1.6), скаржниця погодилася, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не розповсюджується на вказані договори.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитні договори, оформлені та підписані сторонами в установленому законом порядку, розрахунки кредитної заборгованості, проведені первісними кредиторами, та договори відступлення прав вимоги (факторингу) за спірними кредитними договорами новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами кредитні договори, але своєчасно не виконала грошові зобов`язання, не сплатила заборгованість за укладеними договорами ні новому, ні первісному кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 67806,00 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Л.І. Василенко