Справа № 444/2348/23
Провадження № 2/444/799/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

26 жовтня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна, про визнання права власності на частку спадкового майна колишнього колгоспного типу двору та частку в майні двору як члена колишнього колгоспного типу двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна, у якому просять визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 м2, житловою площею 48,2 м2, допоміжна площа 21,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також право власності на 1/3 частину даного будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за ОСОБА_2 як членом колишнього колгоспного типу двору.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що будинок в АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_4 , а членами двору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно їм належало по 1/3 частці даного двору.

ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВВА № 673497, серед іншого і на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на частку в даному житловому будинку, оскільки заповіт від його імені не посвідчувався.

Внаслідок звернення позивача ОСОБА_1 18.02.2022 року до приватного нотаріуса Кобзар Л.В. було зареєстровано спадкову справу № 11/2022 року після смерті ОСОБА_3 .

Водночас ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Однак нотаріусом відмовлено позивачу - ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на 1/3 ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену колгоспного двору.

З огляду на наведене, так як ОСОБА_3 належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як члену колишнього колгоспного типу двору, позивачі просять визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/3 частину в даному будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , та за ОСОБА_2 право власності на 1/3 даного майна як членом колишнього колгоспного типу двору.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 24.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 14.09.2023 року о 09 год. 30 хв.

Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любові Вікторівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 11/2022 року, яка зареєстрована після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.10.2023 року.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача - Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого відповідач був повідомлений належним чином (арк. спр. 66), клопотань про відкладення розгляду справи не подано, відзиву на позовну заяву не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 11/2022 року, яка зареєстрована після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , який виданий 11.02.2021 року органом 4628 року (арк. спр. 13).

Позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 20.05.1999 року (арк. спр. 16).

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яке видане Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області 14.10.1995 року, встановлено, що своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » позивач ОСОБА_1 змінила на « ОСОБА_8 » внаслідок укладення 14.10.1995 року шлюбу із ОСОБА_9 у Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 14.10.1995 року було зроблено запис № 10 (арк. спр. 18).

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 24.01.1976 року, стверджується, що батьком ОСОБА_10 є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (арк. спр. 19).

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 29.05.1972 року, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 одружилися 29.05.1972 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження цього ж дня було зроблено відповідний запис за № 21. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові та дружині « ОСОБА_7 » (арк. спр. 20).

З виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради № 454 та довідки № 450, які видані виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 28.06.2023 року, встановлено, що тип двору в АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року колгоспний, головою двору була ОСОБА_4 , 1926 року народження, членами двору ОСОБА_2 , 1950 року народження, ОСОБА_3 , 1950 року народження, (арк. спр. 21, 22).

З виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради № 453 та довідки № 451, які видані виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 28.06.2023 року, вбачається, що тип двору в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року колгоспний, головою двору була ОСОБА_4 , 1926 року народження, членами двору ОСОБА_2 , 1950 року народження, ОСОБА_3 , 1950 року народження, (арк. спр. 23, 24).

Викладеним у довідці № 270, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 24.03.2023 року, стверджується, що відповідно до рішення двадцять четвертої сесії Рава-Руської міської ради VIII демократичного скликання № 75 від 09.09.2022 року вулиця Першотравнева в с. Гійче перейменована на вулицю Героїв України (арк. спр. 25).

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Суд приходить до висновку, що так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_4 , а членами двору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/3 частці даного двору.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області 27.08.2002 року (арк. спр. 26).

ОСОБА_2 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 20.01.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВВА № 673497, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-73, серед іншого і на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 і в цілому складається з трьох кімнат, житловою площею 48,2 кв. метри, кухні, кладової, веранди, загальною площею 69,6 кв. метри, при будинку є сарай, вбиральня, споруди, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 31 грудня 1987 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро техінвентаризації 31 грудня 1987 року за № 462 (арк. спр. 27).

Реєстрація права власності на ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2814301, який виданий 12.02.2004 року Державним комунальним підприємством «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (арк. спр. 28).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 30.08.2021 року (арк. спр. 29).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Викладеним у довідці № 268, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що заповіт від імені гр. ОСОБА_3 , 1950 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Гійченській сільській раді не посвідчувався (арк. спр. 30).

З копії спадкової справи встановлено, що не посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_3 і нотаріусом.

Ч. 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Оскільки заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внаслідок звернення позивача ОСОБА_1 18.02.2022 року до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано спадкову справу № 11/2022 року, номер у Спадковому реєстрі 69168183, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68601905 від 18.02.2022 року (арк. спр. 31).

Суд враховує, що водночас ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Приватним нотаріусом в нотаріальному, позасудовому порядку 30.08.2022 року видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_8 , яке зареєстроване в реєстрі за № 982, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і складається із однієї кімнати житловою площею 17,9 кв.м, кухня, коридор, кладова. Загальна площа становить 43,0 км. м, при будинку є споруди (арк. спр. 32).

Реєстрація права власності на даний будинок за позивачем ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 308551961, який сформований 30.08.2022 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л.В. (арк. спр. 33).

Однак, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна постановою від 26.06.2023 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на 1/3 ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену колгоспного двору (арк. спр. 34).

Викладеним у довідці № 266, яка видана 24.03.2023 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 (арк. спр. 35).

Із довідки № 449, яка видана 28.06.2023 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , входили: ОСОБА_2 , дружина, ОСОБА_12 , невістка, ОСОБА_5 , син, ОСОБА_13 , онука, ОСОБА_14 , онука, ОСОБА_15 , онук, ОСОБА_13 , онук (арк. спр. 36).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

У ч. 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Суд враховує, що син померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , який був зареєстрований разом із спадкодавцем на день смерті, подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті спадкодавця на користь позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 18.02.2022 року, тобто в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала заяву про прийняття спадщини.

А відтак, ОСОБА_1 єдина із спадкоємців першої черги за законом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Із довідки № 1587, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.04.2023 року, встановлено, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради 25.12.1987 року на основі рішення Нестерівського райвиконкому № 370 від 30.12.1987 року та записаного 31.12.1987 року в реєстрову книгу за реєстраційним номером 462; 1/3 частина за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Жовківською держнотконторою 20.01.2004 року за реєстраційним номером 1-73 та записаного 12.02.2004 року в реєстрову книгу № 1 за реєстраційним номером 462, реєстраційний номер 3603995.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Викладеним у довідці № 267, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 24.03.2023 року, стверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 в арешті, під забороною та в заставі не перебуває(арк. спр. 38).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як зазначено позивачами правовстановлюючий документ на частку майна померлого ОСОБА_3 в житловому будинку відсутній.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 13.04.2023 року, та з довідки-характеристики № 1588, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 14.04.2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , встановлено, що рік побудови житлового будинку 1978 рік, площа забудови 89,2 м.кв., загальна площа житлового будинку 69,6 м. кв., житлова площа 48,2 м. кв. При будинку є господарські будівлі споруди.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, прийняла після його смерті спадщину, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, та є єдиним спадкоємецем за законом першої черги, яка прийняла спадщину.

І так як ОСОБА_3 належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, а тому є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Крім того судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 була членом колгоспного типу двору АДРЕСА_1 та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених судом обставин справи, за нею підлягає визнанню право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 м 2, житловою площею 48,2 м2, допоміжна площа 21,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 м2, житловою площею 48,2 м2, допоміжна площа 21,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя: Олещук М. М.