Р І Ш Е Н Н Я№ 127/12207/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Р.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 35000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 01.12.2022 відповідач в дворі будинку АДРЕСА_1 разом з донькою вигулювала собаку породи йоркширський тер`єр. В той час позивач поверталась додому, і коли відстань між позивачем і відповідачем скоротилася, ОСОБА_2 спустила собаку з повідка, і та вкусила позивача за ліву ногу.

Цими діями відповідача, ОСОБА_1 було завдано шкоду здоров`ю і заподіяно моральні страждання, пов`язані з відсутністю щирого каяття ОСОБА_2 та добровільного відшкодування нею завданої шкоди.

В результаті укусу собаки позивач вимушена була звертатись до лікаря і витрачати кошти на лікування, а тому їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн.

Оскільки відповідач відмовилася добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач понесла моральні страждання, пов`язані з усвідомленням, що їй доведеться захищати свої права у суді, та пройти довгу юридичну процедуру задля отримання хоч якогось відшкодування. Відповідач залишилася безкарною, внаслідок чого в позивача виникла зневіра у невідворотність покарання відповідача, що також вилилось у моральні страждання.

В результаті цього позивачу було завдано моральну шкоду в розмірі 35000 грн.

Оскільки відповідач досі не відшкодувала завдану нею шкоду, позивач вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. (а.с. 19)

19.06.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Р.В. У відзиві представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відзиві представник відповідача не заперечує факт, що собака ОСОБА_2 дійсно вхопила позивача за ногу, проте заперечує факт нанесення цим шкоди здоров`ю позивача, оскільки позивач була у зимових брюках з міцної тканини, через що, з урахуванням розмірів собаки породи йоркширський тер`єр собака не могла завдати позивачу тілесних ушкоджень. Крім цього, позивач звернулась до лікаря лише через 4 дні після події, і в довідці медичного закладу не зазначено, сліди саме якої тварини наявні на тілі позивача. Позивачем до заяви також не надано інших належних та допустимих доказів завдання шкоди її здоров`ю Також позивач вказує, що вимога надягати на собаку намордник не стосується собак породи йоркширський тер`єр. На думку відповідача, вказаний позов має на меті не поновлення порушених прав позивача, а неправомірне отримання нею коштів від відповідача. Щодо моральної шкоди, завданої позивачу, представник відповідача зазначає, що до позову не надано жодних доказів моральних страждань позивача, а також те, що заявлена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 35000 грн. є необгрунтованою та не підтверджена доказами. (а.с.34-38)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2023 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у закритому судовому засіданні. Ухвалено проводити розгляд справи у закритому судовому засіданні. (а.с. 61)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Муніципальна варта". (а.с.66)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2023 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М. у цивільній справі №127/12207/23. (а.с.72)

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2023 справа №127/12207/23 передана на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Медяній Ю.В. (а.с.75)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2023 прийнято до свого провадження цивільну справу №127/12207/23 та призначено судове засідання. (а.с.76)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи №127/12207/23 в порядку загального позовного провадження. (а.с.89)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2023 прийняти до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, у якій вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1500 грн. матеріальної та 75000 грн. моральної шкоди. Також, просить суд у разі небажання відповідача відшкодувати завдану шкоду, збільшувати суму завданої їй моральної шкоди на 7500 грн. щомісячно, до моменту каяття відповідача та укладення з нею мирової угоди. (а.с. 91-92)

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Надала пояснення, що 01.12.2022 була одягнена в легкі домашні штани та красовки, оскільки виходила на вулицю, щоб викинути смітття. Щодо лікарської довідки, то вона записалася на прийом до лікаря в той же день, коли її вкусила собака, проте лікар призначив їй огляд лише на 05.12.2023. і оскільки відповідач надала їй докази того, що собака має усі необхідні щеплення, вона не вбачала потреби негайно звертатись до лікарні, а вирішила прийти на прийом до сімейного лікаря, коли їй призначено - 05.12.2023. Лікування укусу здійснювала самостійно, лікарськм препаратом «Пантенол», який був у її домашній аптечці, а після відвідин лікаря - хлоргекседином за його призначенням. Квитанції на придбання ліків не збереглися, оскільки вона не мала наміру звертатися до суду, надіялася на порядність відповідача, що та добровільно відшкодує їй шкоду. Щодо розміру завданої їй моральної шкоди пояснила, що вона полягає у тому, що відповідач добровільно не відшкодовує їй завдану шкоду, через що позивач вимушена витрачати свій час та сили на захист своїх прав у суді, а також через те, що відповідач до цтого часу не понесла відповідальності за свій вчинок.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Чернілевська Р.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві. Зазначила, що докази понесених судових витрат відповідача на правничу допомогу будуть надані після ухвалення рішення у встановлений законом строк.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до письмових пояснень наданих капітану поліції Вінницькому РУП ГУНП у Вінницькій області Кодаковою Е.Г. від 11.01.2023, 01.12.2022, близько 18:45 год., в дворі будинку АДРЕСА_1 вигулювала собаку породи йоркширський тер`єр. Собака вирвалася та побігла в сторону сусідки ОСОБА_1 , яка почала його провокувати, внаслідок чого собака прикусив її за ліву ногу. ОСОБА_2 , повністю визнаючи свою провину, запропонувала ОСОБА_1 викликати поліцію, проте остання відмовилась. Пізніше ОСОБА_2 ще раз до неї звернулась через СМС-повідомлення, де знову запропонувала звернутись до поліції, після чого отримала від неї образу особистості та шантаж з вимогою сплатити їй 10500 грн. безпідставно. Через місяць ОСОБА_1 сама звернулась до поліції після того, як ОСОБА_4 відмовилась сплачувати їй кошти. (а.с.9)

Отж, вказані пояснення разом з позицією представника відповідача, викладеною у відзиві та в поясненнях, наданих в судовому засіданні, доводять той факт, що собака породи йоркширський тер`єр належить відповідачу, а тому не підлягає доказуванню згідно ч.2 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до відповіді №469/01-4 від 19.04.2023, наданої Директорм КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» Т. Кривов`яз, 05.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до сімейного лікаря ОСОБА_5 зі скаргами на укус собаки лівої нижньої третини гомілки, про що є запис в електронній системі Доктор Елекс. В розмові з ОСОБА_1 було з`ясовано, що 01.12.2022 її вкусив сусідський собака. За медичною допомогою ОСОБА_1 не зверталася да 05.12.2022, а лікувалась самостійно (місцево пантенол). При огляді сімейним лікарем об`єктивно: наявна рана з слідами зубів тварини без ознак запалення. Рекомендовано обробку хлоргексидином. Від щеплення АДП-м ОСОБА_1 відмовилась. (а.с.8 на звороті)

Відповідно до скріншотів інтернет-сайту tabletki.ua, наданих позивачем, вартість препарату «хлоргексидин розчин 0,05% флакон з насадкою 200 мл» становить 47,10 грн., а лікарського засобу «Пантенол Ілан фарм крем-піна спрей 150 г у балон» становить 142,60 грн. (а.с.5-5 на звороті)

Додані представником відповідача до відзиву скріншоти переписки у месенджері «Вайбер» суд не може взяти до уваги як належний доказ листування, оскільки згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не може вважатися доказом, томущо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення».

Щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч.5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Частиною 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Таким чином на відповідача, як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити недопущення втечі тварини та нападу її на людей.

Так, нормами частин 1 та 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що собака породи йоркширський тер`єр, яка належить відповідачу, покусала позивача через те, що відповідач не втримала собаку на поводку (незважаючи на її невелику вагу), внаслідок чого остання вирвалася та вкусила позивача ОСОБА_1 за ліву нижню тритену гомілки ноги, спричинивши їй тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що позивач фактично понесла матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням укусу собаки, належної відповідачу. Вказані витрати складаються з вартості ліків, які позивач використала для лікування укусу. Факт понесення позивачем інших витрат судом не встановлено,

Розмір понесених витрат на лікування позивач оцінила у 1500 грн.

Позивачем доведено, що для лікування укусу собаки вона використовувала препарат «Пантенол», який був у її домашній аптечці, вона його придбавала для інших потреб, але вимушена була використати для лікування ноги після укусу собаки, поки потрапить на прийом до лікаря, та «Хлоргекседін», який вона придбала після призначення лікаря. Фактів використання позивачем інших лікарських засобів судом не встановлено. Позивачем не надано доказів придбання данних лікарських засобів - чеків, так як зі слів позивача, вона їх не зберегла, оскільки не мала наміру звертатися до суду, але їх вартість доводиться роздруківкою з офіційного сайту аптечної мережі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 189,70 грн., що складається з вартості препарату хлоргексидин розчин 0,05% флакон з насадкою 200 мл, що становить 47,10 грн., та препарату пантенол Ілан фарм крем-піна спрей 150 г у балон, що становить 142,60 грн., які фактично використовувалися позивачем для лікування укусу собаки.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд, зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Звертаючись до суду позивач просила стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 75000 грн.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач вказує, що вона понесла моральні страждання, пов`язані з усвідомленням, що їй доведеться захищати свої права у суді, та пройти довгу юридичну процедуру задля отримання хоч якогось відшкодування. Відповідач залишилася весь цей час без покарання, внаслідок чого в позивача виникла зневіра у невідворотність покарання відповідача, що також вилилось у моральні страждання.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз`яснень п. 3 вказаної Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на жінку, внаслідок чого остання пережила страх за своє здоров`я, зазнала фізичний біль у момент нападу собаки, змушена була витрачати час на лікування, що призвело до фізичних та душевних страждань позивачки.

При цьому, в першу чергу, на відповідача як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. В результаті даного інциденту піддане небезпеці здоров`я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю.

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння моральної шкоди позивачу є безсумнівним, та знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим відповідачем правопорушенням та наслідками у вигляді фізичного болю та душевних страждань позивача.

Одночасно, зважаючи на сутність моральної шкоди, немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року)

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відтак, на думку суду, сума визначена потерпілою в частині розміру моральної шкоди є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2000 грн. завданої моральної шкоди, оскільки на переконання суду такий розмір моральної шкоди є справедливим і достатнім для компенсації понесених позивакою страждань та переживань, а відтак в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 189,70 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 30,71 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.9, 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження`України, ст. 22, 23,, 180, 317, 319, 1166, 1167 ЦК України, ст. 13,38, 48, 77-79, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 189,70 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 30,71 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2023.

Суддя