Справа №752/3680/22
Провадження № 2/752/2130/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Ящука Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 14.03.2019 у розмірі 1 002 238,00 грн, з яких: сума заборгованості за позикою 835 904,00 грн; 35 726,30 грн - 3% річних; 130 607,70 грн інфляційних втрат. Судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.03.2019 між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у борг 734 400, 00 грн, що на день підписання договору за курсом НБУ еквівалентно 27 200 доларів США, у строк до 07.03.2020. Також 10.10.2019 між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору позики від 14.03.2019 та договір про внесення змін та доповнень № 2 до договору позики від 14.03.2019, яким сторони погодили кінцевий термін повернення суми позики у строк до 07.09.2021 у гривні, що еквівалентно 33 800 доларів США, яка повертається частинами у відповідності до погодженого п.2.7 договором порядку повернення боргу. Проте, з 15.09.2020 почалося прострочення платежу у зв`язку із невиконанням позичальником умов договору позики, що стало підставою звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2022 відкрито провадження у справі.

Своїм право на подачу відзиву на позов відповідач не скористався.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити з викладених у позові підстав. Позивач суду пояснив, що технічні помилки допущені при укладенні договору позики були виправлені додатковими угодами. Відповідач частково повертав суму боргу до 15.09.2020. Потім своїх зобов`язань перед позичальником не виконував повністю. Також позивач зазначив, що сума позики передавалась в іноземній валюті.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти заявлених позивачем вимог, вказував на те, що між сторонами існували інші правовідносини, про які суттєво відомо лише відповідачу. Пояснити з яких причин ОСОБА_2 частково виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем пояснити не зміг. Також представник відповідача зазначає, що відповідач не пам`ятає про укладення ним договору позики з позивачем від 14.03.2019 р.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 14.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2 отримав від позикодавця гроші в сумі 734 400, 00 грн, що на день підписання договору за курсом НБУ еквівалентно 27 200 доларів США.

Згідно п.2.1 договір позики є безпроцентним.

Пунктом 2.2 Договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 07.03.2020 у гривні, що еквівалентно 27 200 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п.2.3 цього Договору на дату здійснення платежу.

Виконання зобов`язання за договором позики має бути здійснено готівкою. Позика повертається у строки та порядку, визначеному п.2.7 цього Договору у гривнях за курсом НБУ на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики (п. 2.3 Договору).

Також судом встановлено, що під час дії Договору між Позивачем та Відповідачем 10.10.2019 було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору позики від 14.03.2019 та 10.09.2020 було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 2 до Договору позики від 14.03.2019.

Згідно Договору від 10.09.2019 про внесення змін та доповнень № 2 до Договору позики від 14.03.2019 сторони погодили наступні зміни до Договору, а саме: Змінити кінцевий термін повернення позики, для чого внести зміни до пункту 2.2. Договору позики від 14.03.2019 року та викласти його у такій редакції:

«2.2. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має були здійснено не пізніше 07 (сьоме) вересня 2021 (дві тисячі двадцять першого) року, у гривнях, яка еквівалентна 33 800 (тридцять три тисячі вісімсот) доларів США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3. цього Договору на дату здійснення платежу;».

Змінити порядок повернення позиченої суми грошей, для чого внести зміни до пункту 2.7. Договору позики та викласти його в наступній редакції: «2.7. позика повертається частинами в наступному порядку:

а) в строк до 07.10.2019 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

б) в строк до 07.11.2019 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

в) в строк до 07.12.2019 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

г) в строк до 07.01.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

д) в строк до 07.02.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

е) в строк до 07.03.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

є) в строк до 07.04.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів СІП А за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

ж) в строк до 07.05.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

з) в строк до 15.09.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 2400 (дві тисячі чотириста) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

и) в строк до 07.10.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

і) в строк до 07.11.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

ї) в строк до 07.12.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

й) в строк до 07.01.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

к) в строк до 07.02.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

л) в строк до 07.03.2021 року поверненню підлягає сумау гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

м) в строк до 07.04.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

н) в строк до 07.05.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

о) в строк до 07.06.2021 року поверненню підлягає сумау гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

п) в строк до 07.07.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

р) в строк до 0 7.08.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 600 (шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору;

с) в строк до 07.09.2021 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 20 600 (двадцять тисяч шістсот) доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.3 цього Договору:».

Судом встановлено, що відповідач виконував умови договору позики у строк до 15.09.2020.

Проте у строк, встановлений договором з урахуванням укладених між сторонами додаткових умов, позичальник не виконав належним чином своїх боргових зобов`язань перед позикодавцем.

Отже, з досліджених фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на грошові кошти, передані ним відповідачу у позику відповідно до договору позики.

Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти як позику у доларах у сумі, визначеній у договір позики. Вказана обставина доведена позивачем та не спростована стороною відповідача будь-якими доказами. Кінцева дата строку, у який мав повернути ці кошти відповідач - 07.09.2021 р.

У позові позивач визначає суму заборгованості за договором позики в еквіваленті національної валюти - гривні за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову та просить стягнути з відповідача цей борг в еквіваленті національної валюти - гривні.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, вказаної суми грошових коштів, отриманих в позику від позивача за договором від 14.03.2019, відповідачем у повному розмірі не повернуто позивачу.

Жодних доказів на спростування вищезазначених обставин, зокрема, доказів на підтвердження факту виконання відповідачем умов договору позики та про фактичне повернення ним суми грошових коштів, отриманих в позику від позивача, відповідачем суду не надано.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 7 статті 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними договорами позики у заявленому позивачем розмірі у сумі 835 904,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договірного зобов`язання у виді 3% річних, інфляційної складової суд керується наступним.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, а тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Оскільки згідно з розпискою грошові кошти ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 до 07.03.2021, та зазначені кошти станом на дату подання позову не повернув у повному обсязі, згідно з наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних за період з 15.09.2020 (початок порушення зобов`язання) по 16.02.2022 (день звернення до суду) у розмірі 35 726,30 грн.

За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Враховуючи, що суми коштів передана позивачем відповідача в іноземній валюті (доларах США), позивач визначила суму заборгованості за договором в іноземній валюті (доларах США) за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову, вимога про стягнення інфляційних втрат від знецінення національної валюти України - гривні за період з 15.09.2020 по день подання позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 8 716,30 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі 835904 гривні, 3% річних в сумі 35726,30 гривень, судовий збір в розмірі 8716,30 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя