ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4338/23
провадження № 2/753/3708/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Кириленко О.М., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просив:

-Розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 21.06.1989;

-Стягнути з ОСОБА_3 за користь позивача в рахунок 1/2 частини вартості легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, в порядку поділу майна грошову компенсацію в розмірі 173 250,00 грн., а автомобіль виділити в особисту власність відповідачеві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.1989 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вони фактично припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільного бюджету. Сім`я існує лише формально. Станом на сьогоднішній день між сторонами існують суперечності щодо поділу спільного майна подружжя, а саме автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль зареєстрований на ім`я позивача, а фактично ним користується відповідач. Спільне користування автомобілем неможливе, так як позивач та відповідач проживають окремо. Враховуючи те, що саме відповідач користується вказаним автомобілем, позивач не заперечує щодо того, щоб йому була виплачена грошова компенсація за 1/2 частки у спільному майні. Середня вартість аналогічного автомобіля станом на 15.03.2023 становить 346 500 грн. Таким чином, 1/2 частка вартості автомобіля, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 173 250 грн.

Ухвалою від 29.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

16.05.2023 представник відповідача подав до суду заяву про роз`єднання позовних вимог про розірвання шлюбу та поділ майна.

Протокольними ухвалами від 16.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви про роз`єднання позовних вимог, закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

06.06.2023 представник відповідача подав до суду клопотання про доручення до матеріалів справи доказів, а саме копію Звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу.

Також 06.06.2023 представник відповідача подав до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, однак не визнає визначеної позивачем вартості майна. Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 193/06-23 від 05.06.2023 ринкова вартість автомобіля складає 252 174,25 грн. Просив врахувати дану оцінку при визначенні вартості спільного майна.

19.06.2023 представник позивача подав заяву про повернення до підготовчого засідання з метою зміни предмету позову та заяву про зміну предмету позову, в якому просив розірвати шлюбу між позивачем та відповідачем та виділити в особисту власність позивача спільний автомобіль та стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля у розмірі 126 087,13 грн.

Протокольною ухвалою від 05.07.2023 суд ухвалив повернутися до підготовчого засідання.

26.07.2023 представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, в якій просив суд виділити в особисту власність ОСОБА_3 автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна в розмірі частини вартості автомобіля в розмірі 126 087,13 грн.; припинити право на частку ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на автомобіль ВАЗ 21043, 1999 року випуску та стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за частку вказаного автомобіля у розмірі 29 573,50 грн.; припинити право на частку ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :22:033:0110 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за частку земельної ділянки у розмірі 49 288,93 грн.; припинити право на частку ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_2 , поверх 1, ряд 8Р , з підвальним приміщенням по АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за частку гаражного боксу 185 000,00 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивачем під час перебування у шлюбі було набуто у власність автомобіль ВАЗ 21043, 1999 року випуску, гаражний бокс у гаражному кооперативі «Славутич», а також земельну ділянку з кадастровим номером :22:033:0110.

Ухвалою від 07.08.2023 прийнято до розгляду зустрічний позов.

21.08.2023 представник ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач та її представник заперечували щодо виділення позивачеві у власність автомобіля, оскільки відповідач постійно користується ним.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) зареєстрували шлюб 21.06.1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5).

За час спільного проживання сторін, 23.07.2008 на ім`я позивача було за реєстровано автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , та 10.09.2021 - автомобіль ВАЗ 21043, 1999 року випуску, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС від 01.03.2023 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12-13,45).

Відповідно до рішення № 239-26-07/2 від 25.10.2018 Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,2010 га, кадастровий номер :22:033:0110 для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративно-територіальних межах АДРЕСА_2 (а.с.116).

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.

З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

З огляду на це суд вважає, що позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України).

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року по справі № 320/3072/18.

Як роз`яснено у п.п. 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належність до спільного майна подружжя заявлених до поділу транспортних засобів, а саме автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 21043, 1999 року випуску, сторони не оспорюють.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 статті 71 СК України).

Принцип поділу речей на подільні та неподільні визначено у статті 183 ЦК України, за положеннями якої подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Внаслідок поділу транспортні засоби втрачають своє первісне цільове призначення та істотно знецінюються, а тому вони є неподільною річчю.

Отже ураховуючи, що сторони ставлять питання про поділ автомобілів, єдиним можливим і законним способом поділу майна у цій справі є їх поділ в натурі з виділенням ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 21043, VIN - НОМЕР_4 , 1999 року випуску, а ОСОБА_3 - автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , та грошовою компенсацією їх часток іншій стороні, що узгоджується з вимогами частини другої, четвертої статті 71 СК України та відповідає встановленому порядку користування вказаними автомобілями.

На підтвердження вартості автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , на час ухвалення рішення позивач зазначив, що він був позбавлений можливості провести оцінку автомобіля, оскільки він перебуває у користуванні відповідача, а тому визначив середню вартість аналогічного автомобіля відповідно до інформації із спеціалізованого сайту продажів автомобілів у розмірі 346 500 грн.

Не погоджуючись з зазначеною сумою вартості автомобіля, сторона відповідача надала до суду Звіт про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 193/06-23 від 05.06.2023, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 складає 252 174,25 грн. (а.с.35-43).

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо вартості автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , суд бере за основу вартість автомобіля, визначену в Звіт про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 193/06-23 від 05.06.2023 як такий, що встановлює ринкову вартість вказаного автомобіля.

Щодо невстановленої вартості автомобіля ВАЗ 21043, VIN - НОМЕР_4 , 1999 року випуску - з урахуванням характеру обставин, на підтвердження яких сторонами надані докази вартості автомобілів, суд не знайшов підстав для надання переваги одному з них.

Зважаючи на викладене, при визначенні вартості автомобіля ВАЗ 21043 суд, керуючись принципом рівності прав сторін та такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність і справедливість, вираховує його середню вартість, виходячи з наданою сторонами інформацією - 47 335 грн та 59 147 грн, а отже середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21043 складає 53 241 грн.

Оскільки, як позивачем так і відповідачем були внесені відповідні кошти на депозитний рахунок суду для компенсації вартості частини спільного майна, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація різниці вартості часток майна подружжя у сумі 99 466,63 грн. за рахунок коштів, які були внесені нею на депозит суду. Решта коштів внесених на депозит суду підлягає поверненню сторонам, які їх внесли.

Земельна ділянка кадастровий номер :22:033:0110 не являється спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу між ними, оскільки в силу ст. 57 СК України, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, являється особистою приватною власністю.

Що стосується поділу гаражного боксу № НОМЕР_2 , поверх 1, ряд 8Р , з підвальним приміщенням по АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсації за 1/2 його частку, то суд вважає, що вказана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів, що на праві власності ОСОБА_1 належить вказаний гаражний бокс. Натомість з відповіді голови правління Добровільного товариства володарів гаражних боксів (кооператив) «Славутич» від 18.08.2023 за № 1/18-23, вбачається, що ОСОБА_1 не є членом вказаного кооперативу (а.с.120).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

За правилами, встановленими статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Здійснюючи взаємозарахування судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути різницю судового збору у розмірі 1 298,86 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 9, 11, 12, 13, 76 - 81, 141, 229, 235, 247, 259, 263 - 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21.06.1989 Дарницьким Палацом одружень, актовий запис № 1882.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3 транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» (VIN - НОМЕР_5 ) 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 транспортний засіб ВАЗ 21043, VIN НОМЕР_7 , 1999 року випуску, об`єм двигуна 1498 см/куб.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості часток майна подружжя в сумі 99 466,63 грн, за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок суду згідно квитанцій від 13.09.2023, номер платежу .

Повернути ОСОБА_1 грошові кошти, внесені на депозитний рахунок суду згідно квитанцій № 0.0..1 від 14.06.2023 у сумі 126 087,13 грн.

Повернути ОСОБА_3 грошові кошти, внесені на депозитний рахунок суду згідно квитанцій від 13.09.2023, номер платежу , у розмірі 26 620,50 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю судового збору 1 298,86 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , телефон, електронна адреса невідомі.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , телефон, електронна адреса невідомі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 30.10.2023.