Справа № 584/613/22
Провадження № 2/584/104/23
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2023 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Путивль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, про зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що у версні 2001 року познайомився з ОСОБА_6 , з якою у нього склалися теплі дружні відносини, а потім вирішили проживати разом, а саме з 04.11.2001 позивач переїхав до квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. З травня 2003 року позивач та ОСОБА_6 проживали в житловому будинку АДРЕСА_2 . За вказаною адресою позивач та ОСОБА_6 проживали як одна сім`я на протязі 18 років, за ці роки придбали всі необхідні меблі, побутову техніку, здійснювали благоустрій будинку, ремонти.

У 2009 році позивач зареєстрував своє місце проживання у будинку за вказаною адресою, до теперішнього часу залишається там зареєстрованим та проживає.

Однією сім`єю як чоловік та дружина позивач та ОСОБА_6 проживали на протязі останніх 20 років до дня смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на: житловий будинок АДРЕСА_2 , що належав померлій на підставі договору дарування від 04.02.2004, реєстровий № 313; однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що належав померлій на підставі договору дарування квартири від 17.07.2003, реєстровий № 1596.

Посилаючись на те, що є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті однією сім`єю останні п`ять років, хоча фактично вони проживали разом 20 років, до дня її смерті, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом, просив встановити факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 , у період з 01.05.2003 по 26.11.2021, тобто до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

Останні роки свого життя ОСОБА_6 знаходилася у тяжкому фізичному стані, з 2014 року її постійно турбував підвищений тиск та інші хвороби, що супроводжувалися ним, а в останній рік її життя у неї було виявлено онкозахворювання. Крім того, ОСОБА_6 мала посвідчення громадянки, яка постійно проживала у зоні безумовного відселення з моменту аварії на ЧАЕС, і відповідно повний перелік хвороб, пов`язаних з цим фактом, оскільки їй необхідно було постійно підтримувати стан здоров`я, проходити курси лікування.

Посилаючись на те, що здійснював опіку над спадкодавцем ОСОБА_7 тривалий час, а саме надавав їй нематеріальні послуги (спілкування, взаємні почуття, поради та консультації, поздоровлення зі святами), її матеріально забезпечував, оскільки з жовтня 2006 року офіційно працював та зараз працює, підробляв сезонно, виїздив на заробітки, займався ремонтом техніки, в той час як спадкодавець з 2003 року не працювала, як вона захворіла, він був з нею до останнього, просив змінити черговість одержання ним права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області, надавши йому право на спадкування після смерті ОСОБА_6 у другій черзі.

Відповідчем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обгрунтування своїх заперечень зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_6 , її смерть була раптовою у віці 52 роки, що за загальним правилом не є похилим віком для жінок. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого ввійшла квартира АДРЕСА_3 , а також житловий будинок АДРЕСА_2 . Будучи єдиним спадкоємцем другої черги за законом, відповідач прийняв спадщину, про що приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 104/2021. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємця тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обситавин, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення вищевказаних дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Позивачем не підтверджено певними засобами доказування факт придбання ним ліків та взагалі обставину щодо лікування ОСОБА_6 в 2013 році, після встановлення їй діагнозу. Відповідач був в гарних родинних відносинах з сестрою ОСОБА_6 , яка ніколи не жалілася на стан здоров`я, була активною, рухливою, життєрадісною, вони багато часу проводили разом. В середині листопада 2021 року ОСОБА_6 захворіла, після звернення до лікарні вона перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні, починаючи з 16.11.2021. 22.11.2021 ОСОБА_6 зверталася до відповідача зі скаргою на свій стан здоров`я та просила допомоги. Відповідач разом зі своєю дружиною возив 22.11.2021 ОСОБА_6 в м. Білопілля на комп`ютерну томографію. В лікарню м. Путивль ОСОБА_6 зверталася та прийшла самостійно, а в м. Білопіллі їй на очах ставало гірше, але вона фактично самостійно ходила та не перебувала в безпорадному стані, а про захворювання стало відомо ІНФОРМАЦІЯ_2 , а померла вона 26.11.2021. В безпорядному стані (прикута до ліжка) ОСОБА_6 була 4 дні - з 22.11.2021 по 26.11.2021, і в цей час саме відповідач та його дружина повністю за нею доглядали та купували всі необхідні медичні препарати та ліки. Відповідач з дружиною цілий день доглядали за ОСОБА_6 , а в нічний час наймали людину, яка доглядала за сестрою. При цьому, позивач кілька разів навідував ОСОБА_6 і це були короткі відвідування. Позивачем загалом не доведено факт тривалого безпорадного стану спадкодавця, а також, що вона потребувала сторонньої допомоги, яку надавав ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_6 не була особою похилого віку. Після смерті ОСОБА_6 саме відповідач займався організацією її поховання та оплачував всі пов`язані з цим витрати. У позивача було безвідповідальне ставлення до ОСОБА_6 , зокрема в останній тиждень її життя. Що стосується матеріального забезпечення ОСОБА_6 , то вона була самодостатньою жінкою, її стабільний майновий стан забезпечив її колишній чоловік, вона мала в приватній власності два житла, заощадження, отримувала пенсію за віком, мала пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та й взагалі сама себе забезпечувала протягом всього сумісного життя з позивачем, фінансово від нього ніколи не залежала, а навпаки йому матеірально допомагала. Оскільки позивачем не доведено права на зміну черговості для спадкування разом з відповідачем як спадкоємцем другої черги за законом, тому встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не породжує юридичних наслідків для позивача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому, зазначав, що відповідач не визнаючи позов в повному обсязі, не долучає доказів своїх заперечень в частині позовних вимог щодо встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_6 на день смерті. Всі заперечення стосуються підстав зміни черговості одержання права на спадкування і відповідачем зазначаються факти, які не відповідають дійсності, а саме: позивач та дружина відповідача чергували біля ліжка ОСОБА_6 , коли вона лежала в лікарні, ніхто не знав, що такий стан призведе до смерті ОСОБА_6 ; те, що позивач опікувався ОСОБА_6 , підтверджується доказами, які було долучено до позову, і буде підтверджено показаннями свідків; те, що відповідач зазначає про свої гарні відносини з сестрою, і вона ніколи не жалілася на свій стан здоров`я, підтверджує той факт, що відповідач нічого не знав про стан здоров`я сестри; позивач також витрачав кошти на лікування ОСОБА_6 . На підтвердження своїх доводів позивачем було долучено до матеріалів справи відповідні докази.

Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 06.09.2022 відкрито провадження у даній справі, визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 04.10.2022 підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання сторін про виклик свідків, витребування доказів та долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі.

З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Конотопського району Сумської області померла ОСОБА_6 (а.с. 21).

Після смерті ОСОБА_6 10.12.2021 приватним нотаріусом Пустовойтовим І.В. заведено спадкову справу № 104/2021 від 10.12.2021, що вбачається з фотокопії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.12.2021 (а.с. 24).

З фотокопії довідки виконавчого комітету Путивльської міської ради від 12.01.2022 № 192 вбачається, що ОСОБА_6 була зареєстрована по АДРЕСА_2 до дня смерті разом з ОСОБА_1 (а.с. 23).

З фотокопій відповідних свідоцтв вбачається, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Конотопського району Сумської області, та ОСОБА_5 , відповідач по справі, є рідними сестрою та братом (а.с. 17-18, 98).

З довідки приватного нотаріуса від 26.05.2022 № 30/01-16 та фотокопії спадкової справи № 104/2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Пустовойтовим І.В. 10.12.2021 було заведено спадкову справу № 104/2021, згідно матеріалів якої, єдиним спадкоємцем за законом, який подав заяву про прийняття спадщини, є ОСОБА_5 (а.с. 106, 191-205).

Позивач ОСОБА_1 з 15.05.2009 зареєстрований по АДРЕСА_2 , що підтверджено фотокопіями паспорта громадянина України від 02.08.2004 на ім`я ОСОБА_1 , будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 7, 12-13).

З фотокопії довідки виконавчого комітету Путивльської міської ради від 31.10.2012 № 1274 вбачається, що її видано на ім`я ОСОБА_6 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , з чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_8 (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадшина на належне їй майно, до складу якого ввійшла однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , належна померлій на підставі договору дарування квартири від 17.07.2003, а також житловий будинок АДРЕСА_2 , належний померлій на підставі договору дарування будинку від 04.02.2004 (а.с. 27-30).

З фотокопії трудової книжки позивача вбачається, що він був працевлаштований у періоди: з 04.11.2002 по 02.04.2003, з 13.02.2006 по 01.07.2006, а також з 02.10.2006 по теперішній час (а.с. 31-32).

З фотокопії довідки про доходи від 06.12.2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді сторожа ВСП «Путивльський фаховий коледж СНАУ» та за період з червня 2021 року по листопад 2021 року отримав дохід в загальному розмірі 39319,44 грн. (а.с. 33).

Відповідно до довідки від 04.08.2022 № 402, ОСОБА_1 працює в ВСП «Путивльський фаховий коледж Сумського НАУ» на посаді сторожа з 02.10.2006 згідно наказу № 58-ВК від 02.10.2006 по теперішній час (а.с. 34).

З фотокопії трудової книжки ОСОБА_6 та фотокопії виписки з трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що вона була працевлаштована періодично з 28.08.1986 по 12.09.2003, а 21.05.2013 їй було розпочато виплату в Путивльському РЦЗ (а.с. 35-39, 41).

З фотокопії свідоцтва Харківського фінансово-економічного інституту від 10.03.1994 вбачається, що ОСОБА_6 закінчила повний курс інституту за спеціальністю «бухгалтер» (а.с. 40).

Відповідно до фотокопії посвідчення від 18.11.1993 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 є громадянкою, яка постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (а.с. 42).

З фотокопії пенсійного посвідчення від 08.08.2018 вбачається, що ОСОБА_6 отримувала пенсію за віком (а.с. 43).

З фотокопії довідки № 11 вбачається, що ОСОБА_6 дійсно працювала в Київському держекспертцентрі на посаді агронома 1 категорії та за серпень 2012 року отримала дохід в розмірі 2610,60 грн. (а.с. 44).

ОСОБА_6 отримувала довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, що вбачається з фотокопій цих документів (а.с. 45, 46).

З фотокопій медичних документів вбачається, що ОСОБА_6 мала ряд захворювань (а.с. 47, 48, 99, 101).

З фотокопій відповідних договорів вбачається, що за замовленням ОСОБА_1 , позивача у справі, відбувалися поліпшення в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 49-52).

З фотокопії довіреності від 21.05.2007 вбачається, що ОСОБА_1 користувався автомобілем ВАЗ 21061 (а.с. 53).

З фотокопій зошитів для вимірювання тиску за 2014 та 2015 роки вбачається, що фіксувався стан здоров`я ОСОБА_6 , її самопочуття, тиск (а.с. 54-69).

Як пояснив позивач, з наданих ним фотокарток вбачається, що на них зображений в тому числі позивач та ОСОБА_6 , які разом святкували різні події, запрошували гостей, тобто вказані докази підтверджують наявність між позивачем та ОСОБА_6 сімейних відносин (а.с. 71-80).

З комісійного акту від 22.09.2022, складеного працівниками терапевтичного відділення КНП «Путивльська міська лікарня» вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 16.11.2021 по 26.11.2021 знаходилася на лікуванні в терапевтичному відділенні, їй надавалася відповідна медична допомога та лікування у зазначений період часу. Основний та постійний догляд за ОСОБА_6 здійснювали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які також купували всі необхідні медичні препарати, призначені лікарем, та виконували всі рекомендації лікаря поточного лікування. Також ОСОБА_6 декілька разів навідував ОСОБА_1 , але це носило тимчасовий характер і було коротким навідуванням хворої (а.с. 100).

Відповідачем надані оригінали чеків на придбання ліків та всього необхідного для поховання та поминального обіду (а.с. 102-103, 105).

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, надані документи підтверджують, що саме відповідач купував ліки для ОСОБА_6 , оплачував поминальний обід та все необхідне для поховання ОСОБА_6 .

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, наданими відповідачем фотокартками підтверджуються близькі сімейні відносини померлої ОСОБА_6 з братом, відповідачем по справі, та його сім`єю (а.с. 108-112).

Як пояснив в судовому засіданні позивач, надана ним виписка по картковому рахунку підтверджує несення ним витрат на лікування ОСОБА_6 в період її перебування на лікуванні, несення витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 118-162, 164-165).

Відповідно до довідки про доходи від 28.10.2022 № 1539, наданої УСЗН Конотопської РДА, ОСОБА_6 отримувала компенсацію на витрати на продукти харчування потерпілим внаслідок ЧК 2 категорії за період з березня 2021 року по грудень 2021 в загальному розмірі 1790 грн. (а.с. 185).

З повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 16.02.2023 вбачається, що ОСОБА_6 25.06.2018 призначена пенсія за віком зігдно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме як особі, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи. За період з червня 2018 року по листопад 2021 року сума отриманої пенсії склала 68427,60 грн. (а.с. 207).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем та померлою у 2021 році ОСОБА_6 . З позивачем вони також разом працювали. Знає родину ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як добропорядну та благополучну, вони завжди допомогали один одному, приязно спілкувалися між собою. За півтора-два роки до смерті ОСОБА_6 вона стала хворіти, при цьому ходила самостійно, справами по двору займався позивач, жалів ОСОБА_6 . Про фактичне матеріальне забезпечення ОСОБА_1 свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивач та ОСОБА_6 познайомилися у 2001 році та стали разом проживати спочатку в належній ОСОБА_6 квартирі, а потім переїхали жити до батьків ОСОБА_11 в будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач та ОСОБА_6 жили як сім`я, але шлюб не реєстрували. Позивач їздив на заробітки, у 2006 році свідок допомогла позивачу влаштуватися на роботу в технікум, ОСОБА_6 була вдома. Останні 5-6 років ОСОБА_6 погано себе почувала, у неї була тяжка хвороба, їй було важко працювати в останні роки. Всім господарством займався позивач. Позивач та ОСОБА_6 отримували пенсію, здавали належну ОСОБА_6 квартиру. Після того, як ОСОБА_6 захворіла, ОСОБА_1 був біля неї. Останні 4-5 днів ОСОБА_6 лежала та не піднімалася.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знайома з родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , вважала їх родиною, ОСОБА_6 хворіла, всім господарством займався ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є рідною тіткою відповідача та померлої ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 захворіла, ОСОБА_1 став до неї холодно відноситися. Під час перебування ОСОБА_6 у лікарні, свідок телефонувала ОСОБА_1 та говорила, щоб він змінив у лікарні дружину відповідача по справі. ОСОБА_6 була забезпеченою жінкою, продала квартиру, отримувала пенсію, допомогу на харчування, у неї було багато золота, вона здавала квартиру.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що була лікуючим лікарем померлої ОСОБА_6 . До лікарні ОСОБА_6 прийшла сама, вона розмовляла. За час перебування ОСОБА_6 на лікуванні (близько 10 днів), свідок бачила ОСОБА_1 двічі. Рецепти на лікування ОСОБА_6 свідок віддавала ОСОБА_15 , яка також організовувала поїздку ОСОБА_6 на комп`ютерну томографію в м. Білопілля. Піля приїзду з м. Білопілля стан ОСОБА_6 дуже погіршився. Вночі з ОСОБА_6 була стороння людина.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що працює медичною сестрою терапевтичного відділення КНП «Путивльська міська лікарня». ОСОБА_6 перебувала на лікуванні днів 10. ОСОБА_1 у відділенні перебував періодично, приходив, потім йшов. Свідок зверталася до ОСОБА_17 , яка купувала ліки.

З досліджених в судовому засіданні медичної книжки ОСОБА_6 та медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_6 мала ряд хронічних захворювань, а також тяжку хворобу, від якої і померла (а.с. 104).

У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця (частина друга статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 Кодексу).

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

За частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16(провадження № 61-1300св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21), від 21 жовтня 2021 року в справі № 401/2614/17 (провадження № 61-14759св20), від 28 червня 2023 року в справі № 691/1559/18 (провадження № 61-1917св23), від 25 липня 2023 в справі № 638/2080/17 (провадження № 61-10559св22).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 401/2614/17 (провадження № 61-14759св20), від 28 червня 2023 року в справі№ 691/1559/18 (провадження № 61-1917св23)).

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_18 та спадкодавець ОСОБА_6 проживали разом однією сім`єю, допомагали один одному, підтримували, спілкувалися, їхні відносини носили характер подружніх, вони мали спільний бюджет, при цьому кожен із них мав певний дохід, що викликає сумніви у тому, що виключно позивач тривалий час матеріально забезпечував спадкодавця ОСОБА_6 .

Крім того, спадкодавець ОСОБА_6 мала ряд тяжких хронічних захворювань, з приводу яких перебувала на лікуванні, а також тяжку хворобу, від якої померла, проте у безпорадному стані перебувала лише останні кілька днів перед смертю, при цьому позивачем не надано та у справі відсутні належні, допустимі письмові докази на підтвердження перебування спадкодавця ОСОБА_6 тривалий час у безпорадному стані - коли вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, які надавав позивач тривалий час. Покази свідків на підтвердження цієї обставини не можуть бути достатніми доказами.

Встановивши, що позивач не довів факт перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України необхідно установлення сукупності всіх юридичних фактів, визначених вказаною нормою законодавства.

Щодо встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 , у період з 01.05.2003 по 26.11.2021, тобто до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов наступного висновку.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Оскільки позивач не довів свого права на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцем другої черги за законом, тому відсутні підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 , у період з 01.05.2003 по 26.11.2021, тобто до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , тому що встановлення зазначеного факту не породжує юридичних наслідків для позивача.

Подібний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 30 травня 2019 року в справі № 346/1178/17 (провадження № 61-48393св18), від 05.09.2022 в справі № 766/5815/16-ц (провадження № 61-76св20).

В зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат відсутні, так само як і відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача про надання додаткового строку для подання доказів, що підтверджують розмір понесених по справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.10.2023.

Суддя С.М.Токарєв