У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відмову від позовних вимог та закриття провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСББ «ЖК «Лісова казка» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23.10.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі, у зв`язку із сплатою заборгованості відповідачем у повному обсязі. Також представник позивача просить стягнути з відповідача 50 % сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн., а також повернути з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 1342, 00 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСББ «ЖК «Лісова казка» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23.10.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі, у зв`язку із сплатою заборгованості відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Подана заява про відмову від позову та закриття провадження у справі відповідає вимогам ст. 206, 255 ЦПК України.

У зв?язку із відмовою представника позивача від позову, враховуючи обґрунтованість поданої заяви, відповідність її нормам діючого законодавства, суд вважає можливим прийняти відмову від позову і закрити провадження по справі.

Що стосується заяви про повернення судового збору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі, якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи те, що провадження у даній справі закривається у зв`язку з відмовою від позову, суд приходить до висновку, що 50 % сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню з державного бюджету, а 50 % сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

У своїй заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат представником наданий детальний опис робіт та ордер на представництво інтересів позивача у суді.

Інших належних доказів на підтвердження того, що між позивачем та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги, проведено оплату витрат суду не надано.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви у частині стягнення витрат на правничу допомогу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 206, 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Прийняти відмову від позовних вимог ОСББ «ЖК «Лісова казка».

Провадження по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Повернути ОСББ «ЖК «Лісова казка» 50 % судового збору у розмірі 1342, 00 грн., сплаченого за платіжним дорученням від 17.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЖК «Лісова казка» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342, 00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська