ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/177/23
Провадження № 2/362/927/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретарів Берковської Д. С., Жеребко Ю.І., Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та виключення даних з бюро кредитних історій,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Боброва К.Л. звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в якому просила поновити строк для звернення до суду у зв`язку з пропуском з поважних причин. Визнати недійсним з моменту його укладення договір позики №993761 від 19.09.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЛЛФІН». Визнати недійсним з моменту його укладення договір позики від 19.09.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «СОС КРЕДИТ». Визнати недійсним з моменту його укладення договір позики від 19.09.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест Фінанс». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію за договором позики: №993761 від 19.09.2019 року надану ТОВ «ВЕЛЛФІН»; від 19.09.2019 року надану ТОВ «СОС КРЕДИТ»; від 19.09.2019 року надану ТОВ «Інвест Фінанс».

Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 з реєстру Українського бюро кредитних історій стало відомо, що між нею та ТОВ «Веллфін» укладений договір позики №993761 від 19.09.2019 року, згідно якого в борг отримано грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн.; ТОВ «СОС Кредит» укладений договір позики від 19.09.2019 року, згідно якого в борг отримано грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн.; ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» отримано грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн.

Так як жодних договорів Позивач не укладала, 20.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Васильківського міського відділу ГУНП в Київській області з заявою про вчинення злочину. За результатом розгляду заяву відкрито кримінальне провадження №0001337 від 26.09.2019 року за ст. 356 КК України по факту самоправства.

Станом на день подання позову, досудове слідство триває.

04.11.2019 року на адресу ТОВ «Веллфін» був направлений лист описом вкладення, яким було повідомлено про відкриття кримінального провадження з підтверджуючими документами. Лист отримано, але жодної перевірки Відповідачем не проведено.

10.07.2021 року на адресу ТОВ «Веллфін» направлено адвокатський запит про надання інформації.

У відповідь на запит, ТОВ «Веллфін» надано копію договору позики від 19.09.2019 року №993761, який не містить жодних персональних даних та підпису Позивача. Зокрема: Договору, дані відносно Позичальника містять розбіжності з даними Позивачки, саме зазначено неіснуючі серію та номер паспорта, а також ким видано; неіснуючі паспортні дані ОСОБА_1 в розділі 8 договору позики Позивачка ніколи не отримувала паспорт у вигляді ID картки, копію паспорта позивачки у вигляді книжки долучено до позовної заяви. Із копії паспорта, яку долучено до матеріалів справи вбачається, що такі паспортні дані абсолютно не відповідають паспортним даним, які було використано невідомою особою під час укладення оспорюваного договору позики; згідно п. 1.2 позика надається Позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Позивач по справі не надавала документів та не отримувала ідентифікатор. Засоби зв`язку в договорі зі сторони позичальника відсутні; згідно п. 1.4, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань Позивач не надала жодних реквізитів, банківські реквізити ОСОБА_1 відсутні також в самому договорі позики. Натомість договір містить банківські реквізити ТОВ «Веллфін».

Вірним у Договорі є лише ідентифікаційний номер облікової картки платника податків Позивачки, однак даними її РНОКПП могли володіти і інші особи.

Тобто, як вбачається з договору позики по суті ТОВ «Веллфін» не провівши належно ідентифікацію особи позичальника, переказало кошти невідомій особі, і наразі намагаються стягнути з ОСОБА_1

23.08.2022 року Солом`янським районним судом м. Києва задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Сіщук В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №51545, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за Кредитним договором №993761 від 19.09.2019 року у розмірі 27 854 грн.

В процесі розгляду справи відзив на позов ТОВ «Веллфін» до суду не надсилався. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

22.10.2022 року на адресу Відповідача 2- ТОВ «СОС Кредит» було направлено адвокатський запит про надання інформації.

Зокрема, керуючись ст.59 Конституції України, ч.2 ст.24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат просила: «1. Надати належним чином завірену копію кредитного договору від 19.09.2019 р укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «СОС Кредит». Надати щоденний розрахунок заборгованості нарахованої станом на день надання відповіді на адвокатський запит. Надати належним чином завірені Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «СОС Кредит» станом на 19.09.2019 року. Надати належним чином завірену копію вимоги, надісланої ОСОБА_1 про наявність заборгованості та підтвердженням отримання».

Рекомендований лист № 877 отримано 07.11.2022 року, проте відповіді не дано.

22.10.2022 року на адресу Відповідача 3 - ТОВ Фінансова компанія «Інвест Фінанс», було направлено адвокатський запит про надання інформації.

Зокрема, керуючись ст.59 Конституції України, ч.2 ст.24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат просила: «1. Надати належним чином завірену копію кредитного договору від 19.09.2019 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Надати щоденний розрахунок заборгованості нарахованої станом на день ання відповіді на адвокатський запит. Надати належним чином завірені Правила надання грошових коштів у кредит ? «ФК «Інвест Фінанс» станом на 19.09.2019 року. Надати належним чином завірену копію вимоги, надісланої ОСОБА_1 ідимирівні про наявність заборгованості та підтвердженням отримання».

Рекомендований лист № 869 отримано 03.11.2022 року, проте відповіді не надано.

Оскільки ОСОБА_1 не отримувала жодних примірників кредитних договорів та не ставила на них власноруч підпис, не використовувала електронний цифровий підпис; більш того, не зверталася до відповідачів по справі за грошовими коштами, жодних своїх даних відповідачам не надавала та не мала на меті укладати які-небудь правочини з відповідачами, - Позивач звертається до суду з позовом про визнання договорів недійсними та виключення даних з бюро кредитних історій для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

ОСОБА_1 не мала наміру укладати договір позики, не зверталася до Відповідачів з відповідною заявою на укладення договору про надання фінансового кредиту, не підписувала жодного договору від 19.09.2019 року, не отримувала та не використовувала кредитні кошти, а тому є підстави для визнання недійсними договорів про надання фінансового кредиту (договорів позики) з моменту їх укладення.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 33).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано у ТОВ «СОС КРЕДИТ» та ТОВ «Інвест Фінанс» завірені копії кредитних справ (а.с. 73-74).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 року позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів (визнання договорів недійсними та виключення даних з бюро кредитних історій), залишено без розгляду (а.с. 87).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 року закрито підготовче провадження в частині позовних вимог до ТОВ «Веллфін» та призначено дану справу до розгляду по суті (а.с. 86).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 105).

Представник ТОВ «Веллфін», який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином (а.с. 101) в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив, як і не направив відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутністю відзиву відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як свідчать матеріали справи, до позовної заяви ОСОБА_1 долучена копія договору позики №993761 від 19.09.2019 року укладена між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 щодо надання в позику коштів в розмірі 4 000,00 грн (а.с. 18-22).

26.09.2019 року Васильківським міським відділом ГУНП в Київській області з заявою про вчинення злочину ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001337 за ст. 356 КК України по факту самоправства (а.с. 14).

Відповідно до наданої відповіді відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 20.06.2021 року вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадження №0001337 триває, що в ході досудового розслідування було встановлено, що невстановлена особа без ОСОБА_2 відома використала її персональні дані та здійснила оформлення електронних кредитів в різних кредитних спілках та установах (а.с.16).

23.08.2022 року Солом`янським районним судом м. Києва задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Сіщук В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №51545, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за Кредитним договором №993761 від 19.09.2019 року у розмірі 27 854 грн. (а.с. 57-59).

З метою з`ясування приналежності підпису ОСОБА_1 на договорі позики, остання заявляла суду клопотання про витребування у відповідача оригіналу договору позики, у зв`язку з чим ухвалою суду від 15.02.2023 року витребувано у ТОВ «Веллфін» оригінал договору позики від 19.09.2019 року, копії платіжних доручень, тощо (а.с.73-74).

Зазначену ухвалу ТОВ «Веллфін» не виконала.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, якій не вчинено.

Отже, недійсним може бути визнаний лише укладений договір, а недодержання сторонами вимог щодо форми правочину чи порядку його укладення не може бути підставою для оспорювання такого правочину в судовому порядку, оскільки в силу закону такий правочин вважатиметься або неукладеним, або нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами 6, 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Главою 5 ЦПК України визначені основні положення про докази, доказування. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частиною 4 ст. 81 ЦПК України визначено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки волі позивача на укладення оспорюваного договору позики не було, обставини у справі вказують на те, що невстановлена особа використавши персональні дані, шахрайським шляхом оформила договір позики, здійснивши дії, спрямовані на настання юридичних прав та обов`язків, в спростування вказаного відповідачем доказів суду надано не було, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договір позики №993761 від 19.09.2019 року, укладений з ТОВ «Веллфін», недійсним, є такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (надалі -Закон № 2704-IV) вказаний закон визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій

У ст.7 Закону №2704-IV кредитна історія містить таку інформацію, зокрема: 1) відомості, що ідентифікують особу: а) для фізичних осіб: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; паспортні дані; місце проживання; ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (у разі наявності) (далі - ідентифікаційний номер); відомості про поточну трудову діяльність; сімейний стан особи та кількість осіб, які перебувають на її утриманні; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації та основний предмет господарської діяльності фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності; 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання;

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №2704-IV інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.10 Закону №2704-IV бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п.2 ч.1 ст.7 (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії) у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації про нього.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону №2704-IV, бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та договором.

Відповідно до ч.11 ст.13 Закону №2704-IV, суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права.

Позивачем до ТОВ «УБКІ» було направлено заяву щодо незгоди з даними кредитної історії. У вказаній заяві позивач просив вилучити з його кредитної історії інформацію щодо наявних заборгованостей за оспорюваними договорами укладеними з відповідачами на підставі вищевикладених фактів.

Відповідно до ч. 6, 7, 8, ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим законом та договором.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.10, ст13 Закону №2704-IV, суд зазначає, що вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «УБКІ» виключити з його кредитної історії інформацію про укладений договір позики, підлягає задоволенню.

На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 203, 215, 216, 1046, 1047, 1051, 1052 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-84, 89, 128-131, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та виключення даних з бюро кредитних історій - задовольнити.

Визнати недійсним договір позики №993761 від 19.09.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 .

Зобов`язати Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 інформацію за договором позики №993761 від 19.09.2019 року надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко