Справа № 523/3727/20
Провадження №2/523/31/23
У Х В А Л А

"04" жовтня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимога на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначила, що у травні 2019 року третій особі стало відомі, що нібито між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір позики, що стало наслідком розгляду цивільної справи, яка перебувала в провадженні Біляївського районного суду Одеської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Позивач зазначає, що у справі № 496/3267/18 було ухвалено рішення, яке станом на цей час оскаржене в апеляційному порядку. Не погоджуючись зі змістом розписки, заперечуючи обставини її написання, позивач звернулась до суду з позовом про визнання правочину недійсним та просить визнати недійсними боргові розписки від 13.10.2017 р. та від 03.07.2018 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 95, 177 ЦПК України.

Заявою від 07.04.2020 року позивач усунула недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Також, ухвалою суду від 05 травня 2020 року задоволено клопотання позивача витребувано від ОСОБА_2 належним чином засвідчені копії розписок від 13.10.2017 року та 03.07.2018 року.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Хорошун Оксани Володимирівни про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1. Чи виконано рукописний текст у розписці від 13.10.2017 року та в розписці від 03.07.2018 року виданої ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , саме ОСОБА_1 ?

2. Чи виконані рукописні тексти у розписці від 13.10.2017 року та в розписці від 03.07.2018 року виданої ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , однією особою?

3. Чи виконані рукописні тексти у розписці від 13.10.2017 року та в розписці від 03.07.2018 року виданої ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

4. Чи перебувала особа, яка виконала рукописний текст документа, а саме розписки від 13.10.2017 року та в розписці від 03.07.2018 року від імені ОСОБА_1 у незвичайному стані?

Проведення експертизи доручено судовими експертами відповідного фаху Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 .

Від судового експерта 10.01.2023 року (вх. № 662) надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи. В листі зазначено про строки виконання клопотання, а саме 45 днів з дня його направлення.

Згідно телефонограми від 11.01.2023 року ОСОБА_1 , отримала повідомлення щодо надходження на адресу суду клопотання експерта та повідомила, що вчинить дії направлені на його виконання.

Разом з цим, станом на березень 2023 року, ОСОБА_1 , до суду не з`явилась, клопотання експерта не отримала не надала квитанції про оплату вартості проведення експертизи, згідно рахунку № 22-6857 (154).

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи в підготовче засідання.

В подальшому, ухвалою суду від 08 червня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.168-169).

Чергове судове засідання у справі призначено на 04 жовтня 2023 року. Сторони до суду не з`явились.

Позивач про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.172-173), також судом було здійснено направлення смс-повідомлення позивачу за номером телефону вказаному у позові (а.с.180), згідно роздруківки позивач смс-повідомлення про виклик до суду отримала 31.08.2023 року, однак, про причини не явки суду не повідомили, з будь-якими заявами на адресу суду не зверталась.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Тонкошкур Ігор Васильович звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та просив позов залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с.181).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про слухання справи повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами не звертався.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Матеріалами справи встановлено, що судом неодноразово здійснювався виклик позивача та представника позивача в судові засідання, останні повідомлені про час та місце слухання справи.

Таким чином, судом встановлено, що належним чином повідомлений позивач двічі не з`явився безпосередньо в судове засідання та не повідомив про причини не явки.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України - суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України - у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки. Матеріали справи не містять заяви сторони позивача щодо можливості розгляду справи за їх відсутності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач втратив інтерес до справи, його не явка в судові засідання свідчить про затягування розгляду справи, оскільки з березня 2023 року а ні позивач а ні його представник жодного разу до суду не з`явились, рухом справи не цікавились.

Крім іншого, позивачем не було виконано клопотання експерта про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інший дій пов`язаних з проведенням експерти, сплати коштів за проведення експертного дослідження. Судом встановлено, що позивач ознайомлена з клопотанням експерта, та повідомила, що перебуває за межами м. Одеси (а.с.155).

Згідно п. 9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним - без розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 131, 223, 247, 257, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 15-ти днів з дня складення ухвали.

Суддя: