Провадження № 2/756/5000/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва, про визнання незаконними та скасування судових рішень,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Подільського районного суду м. Києва, про визнання незаконними та скасування судових рішень по цивільній справі №758/8750/16-ц.

В.о.голови Подільського районного суду м. Києва Ларіоновою Н. до Київського апеляційного суду було направлено розпорядження щодо визначення підсудності позову ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва у порядку ч. 6 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2023 визначено Оболонський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва, про визнання незаконними та скасування судових рішень.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 02.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва, про визнання незаконними та скасування судових рішень - залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. Судом у даній ухвалі, зазначено, що формулювання позивачем позовних вимог у зазначеному у позовній заяві вигляді не дає можливості визначити чи дотримано позивачем вимоги пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивачем не долучено до позовної заяви, примірник позовної заяви, з додатками для відповідача. Відтак, позивачу необхідно надати позовну заяву у новій редакції уточнивши зміст позовних вимог, а також примірник позовної заяви, з доданими до неї документами, для відповідача.

Належним чином завірена копія ухвали про залишення заяви без руху від 02.10.2023 була направлена позивачу на адресу, зазначену ним особисто у позовній заяві, що підтверджується супровідним листом, який міститься в матеріалах справи.

Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, 11.10.2023 позивачем особисто було отримано копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.10.2023.

13.10.2023 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення на ухвалу суду від 02.10.2023 про залишення позову без руху, які передані секретарю судового засідання 16.10.2023.

У період з 16.10.2023 по 30.10.2023 суддя Ткач М.М. перебувала у відпустці.

Ознайомившись зі змістом надісланих позивачем письмових пояснень, судом встановлено, що заявлені позивачем позовні вимоги аналогічні вимогам, заявленим у первинній редакції позовної заяви (лише зі словесним коригуванням), є умовними та неконкретизованими. До того ж, не надіслано примірник позовної заяви, з додатками для відповідача.

З огляду на вищевикладене, вимоги ухвали суду від 02.10.2023 про залишення позову без руху позивачем виконані не були.

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що виконання судових рішень у справі №758/8750/16-ц є завершальною стадією судового провадження саме у вказаній справі.

Наявність у ЦПК України спеціальних норм, спрямованих на перегляд судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів учасника справи шляхом подання нового позову.

Відтак, вимоги про визнання незаконними та скасування судових рішень по цивільній справі №758/8750/16-ц в окремому судовому позовному провадженні не розглядаються.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги ту обставину, що вимоги ухвали суду від 02.10.2023 про залишення позову без руху залишились не виконаними, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для повернення позовної заяви особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що ч. 7 ст. 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва, про визнання незаконними та скасування судових рішень - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення.

Суддя М.М. Ткач