Провадження № 2/756/1575/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату та розірвання договору оренди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною вимогою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату, розірвання договору оренди, виселення та зобов`язання повернути об`єкт нерухомості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 . 04 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди, згідно з яким орендодавець передав орендарю в оренду квартиру АДРЕСА_1 . Договір оренди було укладено строком на 35 місяців починаючи від дати початку строку оренди. Згідно з пунктом 3.1. Договору оренди щомісячна орендна плата за квартиру перші 12 місяців складає 17000 гривень, з 13 по 24 місяць оренди 19000 гривень, з 24 по 35 місяць оренди 20000 гривень. Вказаний розмір орендної плати протягом всього строку дії цього Договору зміні не підлягає. До моменту підписання цього Договору орендарем сплачено орендодавцю суму готівкою у розмірі 34000 гривень в рахунок орендної плати за 2 місяця наперед, а в подальшому по 17000,00 гривень готівкою за кожний місяць передоплатою не пізніше 06 числа кожного місяця починаючи з другого місяця оренди (пункт 3.2. Договору оренди). З березня 2022 року відповідач припинив сплачувати встановлену Договором оренди щомісячну орендну плату, чим порушив умови Договору оренди. Станом на 21 листопада 2022 року орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю наступну орендну плату: За 20-й місяць оренди (з 04 березня 2022 року по 04 квітня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 19 000 гривень; За 21-й місяць оренди(з 04 квітня 2022 року по 04 травня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 19 000 гривень; За 22-й місяць оренди (з 04 травня 2022 року по 04 червня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 19 000 гривень; За 23-й місяць оренди (з 04 червня 2022 року по 04 липня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 19 000 гривень; За 24-й місяць оренди (з 04 липня 2022 року по 04 серпня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 20000 гривень; За 25-й місяць оренди (з 04 серпня 2022 року по 04 вересня 2022 року)розмір щомісячної орендної плати складає 20000 гривень; За 26-й місяць оренди (з 04 вересня 2022 року по 04 жовтня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 20000 гривень; За 27-й місяць оренди (з 04 жовтня 2022 року по 04 листопада 2022 року)розмір щомісячної орендної плати складає 20000 гривень; За 28-й місяць оренди (з 04 листопада 2022 року по 04 грудня 2022 року) розмір щомісячної орендної плати складає 20000 гривень. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість щодо сплати орендної плати за період з 04 березня 2022 року по 04 грудня 2022 року в розмірі 176 000 гривень, яку просить суд стягнути з відповідача. Позивач зазначає, що за час прострочення сплати Відповідачем орендної плати за Договором оренди відповідач на зв`язок не виходить та зустрічі з позивачем уникає. Позивач також зазначає, що відповідно до пункту 3.4. Договору оренди оплату комунальних послуг на період дії Договору здійснює Орендар із їх числа за електроенергію Орендар. Відповідач безпосередньо отримує рахунки від постачальників комунальних послуг, тому Позивач відповідних рахунків немає. Відповідач заблокував позивачу доступ до електронних кабінетів постачальників комунальних послуг. Інформацію про заборгованість за комунальні послуги дізнався через додаток «Монобанк», який згенерував заборгованість за комунальні послуги, відповідно до якої загальна сума заборгованості за комунальні послуги, пов`язані з експлуатацією квартири АДРЕСА_1 , склала 105494,41 грн., яку просить стягнути з відповідача. Останні платежі за комунальні послуги здійснювалися відповідачем в січні 2022 року. Позивач за порушення відповідачем строку оплати орендної плати та комунальних послуг відповідно до умов договору нарахував неустойку за порушення строку оплати орендної плати у загальному розмірі 176000 грн, та неустойку за порушення строку оплати комунальних послуг у загальному розмірі 176000 грн. Також, у зв`язку з простроченням сплати орендної плати нараховано відповідачу інфляційну складову у розмірі 15102,29 грн., 3% річних у розмірі 1737,88 грн. Крім того, позивач просить розірвати договір оренди, виселити відповідача з квартири, без надання йому іншого житла, зобов`язавши повернути позивачу належний йому об`єкт нерухомості, оскільки відповідачем було порушено умови договору в частині строків сплати орендної плати і комунальних платежів, використання приміщення не за призначенням та покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату та розірвання договору оренди. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

16.03.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Міньковської А.В. надійшов відзив, в якому сторона відповідача заперечила проти заявлених вимог, серед іншого з огляду на те, що не зрозуміло, за який період виникла заборгованість по оплаті комунальних платежів. Одночасно зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжений. Листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про ведення воєнного стану". Враховуючи, що ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та /або фізичних осіб по договору. Відповідно до положень ч.1 ст.617 ЦК України за наявності форс-мажорних обставин суб`єкт господарювання звільняється від цивільно-правової відповідальності. Відтак, якщо орендар прострочив оплату оренди після 24.02.2022 він звільняється від нарахування штрафів, пені, компенсації збитків та іншої відповідальності за таке порушення договору. Зокрема, орендаря буде звільнено і від санкцій у вигляді односторонньої відмови орендодавця від договору або обмеження доступу до користування орендованим майном. Зважаючи на це, та враховуючи істотну зміну обставин після 24.02.2022, керуючись п.5.1 підпункту б)договору оренди, відповідач 14.03.2022 поштовим відправленням через Укрпошту направив ОСОБА_1 вимогу про розірвання Договору оренди. Дана вимога була повернута на адресу відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання», позивач не звернувся до нього для прийняття предмету оренди, а також не зв`язався з ним, щоб прийняти предмет оренди, відтак передати власнику квартиру не було можливості. Сам відповідач практично з березня 2022 року виїхав до м. Енергодар, Запорізької області, де мешкають його родичі. Разом з тим, при укладанні договору оренди позивач зазначав, що об`єкт оренди належить йому на праві власності і він отримав згоду співвласників на оренду, однак ні самих співвласників квартири, ні їх нотаріальної згоди або довіреності на вчинення дій позивача від їх імені відповідач не бачив, що може свідчити про те, що квартира передавалась в оренду без згоди інших співвласників і доходи, які отримував позивач квартири в оренду, він отримував виключно на свою користь. Щодо використання квартири не за призначенням, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, що орендована квартира використовувалась не за призначенням.

28.03.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Задорожного Б.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якому сторона позивача заперечує проти доводів відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2023 прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кучерина Б.В. від частини позовних вимог до ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 повернути об`єкт нерухомості. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату, розірвання договору оренди, виселення та зобов`язання повернути об`єкт нерухомості, в частині позову про виселення відповідача з квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання повернути об`єкт нерухомості.

04.09.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Міньковської А.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, до розгляду Оболонським районним судом м. Києва цивільної справи № 756/10949/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору (найму) оренди.

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі; залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася.

Сторона відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися шляхом направлення судової повістки через засоби поштового зв`язку та розміщення оголошення про виклик на сайті Судової влади України.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Як убачається із матеріалів справи, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить у рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим Головним Управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 16.12.2002 серії КВ № 78871 .

04.08.2020 між ОСОБА_1 (далі - орендодавець, позивач) та ОСОБА_2 (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди, згідно з яким орендодавець передав орендарю в оренду квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із п. 2.1. договору оренди, квартира, оренда якої є предметом даного договору, буде передана орендодавцем для тимчасового користування орендарем до 06.08.2020. З цієї ж дати починається відлік строку оренди.

Сторони погодили, що відповідно до даного договору, орендар буде користуватися правом тимчасового користування квартирою протягом 35 місяців починаючи з дати початку строку оренди (п.2.2. договору оренди).

Квартира вважається переданою у користування орендарю з момента підписання цього договору (п.2.3. договору оренди).

Відповідно до пункту 3.1. договору оренди, щомісячна орендна плата за квартиру перші 12 місяців складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з 13 по 24 місяць оренди 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень, з 24 по 35 місяць оренди 20000 (двадцять тисяч) гривень. Вказаний розмір орендної плати протягом всього строку дії цього Договору зміні не підлягає.

Згідно із п. 3.2 договору оренди, до моменту підписання цього Договору Орендарем сплачено Орендодавцю суму готівкою у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в рахунок орендної плати за 2 місяця наперед, а в подальшому по 17000,00 гривень готівкою за кожний місяць передоплатою не пізніше 06 числа кожного місяця починаючи з другого місяця оренди.

Пунктом 3.4. договору оренди, сторони погодили, що оплату комунальних послуг на період дії Договору здійснює Орендар із їх числа за електроенергію Орендар.

Достроково даний договір може бути розірваний виключно: а) за взаємною згодою сторін; б) у односторонньому порядку за ініціативою орендаря, про що він повинен повідомити орендодавця не менш ніж за один місяць до дати фактичного припинення оренди; в) у односторонньому порядку за ініціативою орендодавця у випадку затримки проведення орендної плати більш ніж за три місяці, допущеної по вині орендаря (п.5.1 договору оренди).

Згідно із п. 7.1 договору оренди, ОСОБА_1 отримав згоду співвласників на оренду квартири.

Сторони погодили, що пункт 5.1 в) рахувати виключеним із договору (п.7.2. договору оренди).

Позивач повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачу у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач за вказаним договором свої зобов`язання не виконав належним чином у повному обсязі та допустив заборгованість.

Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем у позовній заяві, заборгованість відповідача щодо сплати орендної плати за період з 04 березня 2022 року по 04 грудня 2022 року складає 176000,00грн.

Зважаючи на наявні у матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладаючи договір оренди квартири АДРЕСА_1 , сторони погодили ціну договору і порядок її оплати за користування, умови припинення правовідносин між сторонами, розірвання договору, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 надавалася у користування відповідача.

Твердження відповідача, що у період після 24.02.2022, на підставі ч. 6 ст. 762 ЦКУкраїни, він звільняється від нарахування, зокрема, від орендної плати, штрафів, пені, компенсації збитків та іншої відповідальності, то слід зазначити наступне.

У Постанові Верховного суду від 08.12.2021 по справі №357/452/21 викладено висновок, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

До позовної заяви не долучено та матеріалами не підтверджено, що в подальшому з вини позивача, відповідач не міг використовувати приміщення.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 05.07.2019 по справі №916/1684/18, що відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.Згідно з частинами першою і другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

У відзиві на позов зазначено, що відповідач враховуючи істотну зміну обставин після 24.02.2022, керуючись п.5.1 підпункту б) договору оренди, 14.03.2022 поштовим відправленням через Укрпошту направив ОСОБА_1 вимогу про розірвання Договору оренди. Дана вимога була повернута на адресу відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання», позивач не звернувся до нього для прийняття предмету оренди, а також не зв`язався з ним, щоб прийняти предмет оренди, відтак передати власнику квартиру не було можливості. Сам відповідач практично з березня 2022 року виїхав до м. Енергодар, Запорізької області, де мешкають його родичі. До відзиву у підтвердження направлення позивачу вимоги про дострокове розірвання договору оренди долучено копію поштового конверта, фіскальний чек від 14.03.2022, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №053 та опис вкладення у цінний лист.

Суд не бере до уваги зазначені доводи сторони відповідача, ураховуючи, що відповідно до відповіді АТ "Укрпошта" від 28.03.2023 №103.003.-2416-23, за повідомленням відповідного підрозділу Укрпошти, реєстратор розрахункових операцій (заводський №КС0009471), що станом на 14.03.2022 знаходився в експлуатації ВПЗ №02099 м.Київ, не містить інформацію про приймання 14.03.2022 у даному ВПЗ поштового відправлення №053. Укрпошта не підтвердила факт видачі фіскального чеку у ВПЗ №02099 м.Київ про приймання поштового відправлення №053. При цьому, стороною відповідача докази у спростування зазначеного не було надано.

Щодо форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про ведення воєнного стану".

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може користуватися орендованою квартирою та сплачувати кошти за її користування. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від оплати за користування вказаною квартирою.

Одночасно, стосовно позовної вимоги про стягнення неустойки за порушення строку оплати орендної плати, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п.6.1 договору оренди, сторони погодили, що при невиконанні однією зі сторін будь-якого пункту цього договору, сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні збитки та сплатиту неустойку у розмірі однієї місячної орендної плати.

Позивач у позовній заяві зазначає, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше шостого числа місяця за який вона підлягає оплаті. Орендар дев`ять разів порушив умови Договору оренди, відтак, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань за договором оренди позивачем нараховано неустойку за кожне щомісячне порушення строку оплати орендної плати на загальну суму 176 000 гривень.

Водночас, оскільки зміст договору оренди відповідних умов щодо нарахування неустойки у розмірі місячної орендної плати за кожне щомісячне порушення строку оплати орендної плати не містить, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення строку оплати орендної плати лише у розмірі місячної орендної плати за квартиру у сумі 20 000,00 грн. Врешті заявлених вимог, слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.4. договору оренди, сторони погодили, що оплату комунальних послуг на період дії Договору здійснює Орендар із їх числа за електроенергію Орендар.

Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем у позовній заяві, заборгованість відповідача щодо сплати житлово-комунальних послуг за період з серпня 2020 року по жовтень 2022 року складає 105494,41 грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок, ураховуючи інформацію про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , наданими Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОНЕРГО», ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ», КП «КИЇВКОМУНСЕРВІС», КП «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ОБОЛОНСЬКОГО РАЙОНУ», за період з серпня 2020 року по жовтень 2022 року, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг на загальну суму 66583,53грн. Врешті заявлених вимог, слід відмовити.

Відносно стягнення неустойки за порушення строку оплати комунальних послуг, слід зазначити наступне.

Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем у позовній заяві, розмір неустойки за порушення строку оплати комунальних послуг становить 176 000 гривень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022). На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє: Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Перевіряючи правильність нарахування вищевказаних сум, суд встановив, що позивач при нарахуванні здійснив розрахунки не врахувавши викладене вище, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача, інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань по сплаті орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем у позовній заяві, сума 3 % річних складає 1737,88 грн, інфляційні витрати 15102,29 грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1737,88 грн, інфляційні витрати у сумі 15102,29 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У той же час, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди укладеного між сторонами, суд вважає такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Отже, за змістом зазначених норм ЦК України, розірвано може бути лише чинний договір.

Разом з тим, станом на час прийняття вказаного рішення, договір оренди від 04.08.2020 вже припинив свою дію.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовна вимога про розірвання договору оренди не підлягає задоволенню.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 176 000,00 грн, заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 66 583, 53 грн., неустойка у розмірі 20 000, 00 грн, інфляційні витрати у розмірі 15 102,29 грн, 3 % річних у розмірі 1737,88 грн. Врешті заявлених позовних вимог, слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату та розірвання договору оренди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 66 583 (шістдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 53 копійки, неустойку у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, інфляційні витрати у розмірі 15 102 (п`ятнадцять тисяч сто дві) гривні 29 копійок, 3 % річних у розмірі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) гривень 88 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2235 (дві тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 39 копійок.

Врешті заявлених позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

1. Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2. Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 31.10.2023, у зв`язку з перебуванням у період з 16.10.2023 по 30.10.2023 судді у відпустці.

Суддя М.М. Ткач