Справа № 464/429/23 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/1394/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №464/429/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із цим позовом та зв рахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь 30 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 29 квітня 2022 року о 21.04 год по вул.Стрийська-Хуторівка м.Львові, керуючи автомобілем марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в напрямку стрілки, ввімкненої в додатковій секції одночасно з червоним сигналом світлофора, не надала перевагу в русі велосипеду марки «Gazelle» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на зелений сигнал світлофора в іншому напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а йому було заподіяно тілесні ушкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди було зареєсстровано кримінальне провадження №0000359 за ознаками кримнального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Однак, постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Чемерис Р.М. вищезазначене кримінальне провадження закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 01.07.2022 року ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Внаслідок ДТП, яка відбулась з вини відповідача, позивач зазнав моральної шкоди, яка проявляється у болі та стражданнях внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, у нього виникла роздратованість, стрес та порушився нормальний ритм життя. Також зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень був змушений обстежуватись у лікарні та проходити фізіотерапевтичні процедури. Просить позов заволити у повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 25 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 1073 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з розміром шкоди визначеним судом, а тому вважає рішення незаконним. Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, які проявилися у вчиненні ДТП він зазнав моральної шкоди , яка полягає у болю та стражданнях внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, пережитлому стресі, дратівливості та порушенні нормального укладу життя. Внаслідок отриманих травм він змушений був проходити фізіотерапевтичні процедури, в нього і досі наявні наслідки від травми. Моральна шкода полягає у пережитому ним стресі, шоку, страху, болю в момент ДТП та після нього. Також після зазначеного випадку він має страх рухатися на велосипеді по дорозі, а також втратив психологічну рівновагу внаслідок порушення сталого способу життя. Вважає, що визначений ним розмір моральної шкроди в сумі 30000 грн. є справедливим та відповідає ступеню тяжкості діяння , вчиненого ОСОБА_2 . Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Також стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Обсяг та кількість наданих адвокатських послуг підтверджується актом виконаних робіт.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляцйну скаргу. У відзиві зазначає, що вимоги апеляційної скаирнги вважає безпідставними, а рішення законним та обгрунтованим. Вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку, що розмір моральної шкоди завданої позивачу становить 5000 грн. Стверджує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують завдання йому моральної шкоди на суму 30000 грн. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що розмір 2000 грн. є завищеним з оглчду на предмет спору у справі незначної складності Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду- без змін, а витрати на правову допомогу стягнути в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

29 квітня 2022 року о 21.04 год на вул.Стрийська-Хуторівка м.Львові з вини відповідачки, яка керувала автомобілем марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 сталась дорожньо- транспортна пригода. Зокрема, відповідачка в порушення вимог пункту 16.9 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем під час руху в напрямку стрілки, ввімкненої в додатковій секції одночасно з червоним сигналом світлофора, не надала перевагу в русі велосипеду марки «Gazelle» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на зелений сигнал світлофора в іншому напрямку, що призвело до їх зіткнення.

Вина відповідачки підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 01.07.2022р. (а.с.12).

Внаслідок ДТП, позивач отримав травму І пальця лівої кисті, що стверджується консультаційним висновком спеціаліста, оглядом в ортопеда-травматолога, ультразвуковими дослідженнями, карткою хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (а.с.13-18).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що у зв`язку із подією дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідачки позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях, у зв`язку із вчиненим правопорушенням щодо нього, а також фізичному болі внаслідок травмування руки, що призвело до необхідності обстежень у медичному закладі та проходження фізіотерапевтичних процедур, чим порушено його звичний життєвий уклад. Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 5000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що позивачу внаслідок ДТП завдано моральної шкоди та відшкодування такої слід покласти на відповідачку, яка визнана винною у здійсненні ДТП, однак апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом є заниженим.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Протиправна поведінка особи це діяння (дія чи бездіяльність), котрі одночасно як порушують норму права, так і порушують суб`єктивне право іншої конкретної особи. Таким чином, будь-яке завдання шкоди особі чи майну слід розглядати як протиправне. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

У даному випадку протиправна поведінка водія ОСОБА_2 пов`язується із порушенням п.16.9 Правил дорожнього руху та при цьому одночасно є дією, завданою джерелом підвищеної небезпеки ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб .

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою (такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Визначаючи моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, суд першої інстанції у повній мірі не врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тривалості лікування, потреби реабілітації, порушення звичайного порядку життя, необхідності відвідування медичних закладів.

Судом встановлено, що через заподіяння позивачу тілесних ушкоджень він зазнав фізичного болю, був порушений звичний ритм його життя, в момент ДТП він пережив стрес та після ДТП його супроводжує страх та саме неправомірні дії відповідачки ОСОБА_2 призвели до зазначених змін у житті позивача.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 20 травня 2022 року, а також з постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 01 липня 2022 року, остання повністю визнавала свою провину у вчиненні ДТП, зазначила, що була неуважною та не стежила за своїми діями та дорожньою обстановкою.

Враховуючи встановлене, при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, порушення звичайного порядку життя, апеляційний суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 15 000 грн. як грошової компенсації моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такий розмір моральної шкоди є справедливим та розумним у зазначеній ситуації, не призведе до збагачення позивача та не буде надмірним тягарем для відповідача. Крім цього, такий розмір шкоди буде спонукати відповідача більш відповідально ставитись до керування джерелом підвищеної небезпеки, а позивачу в свою чергу компенсує понесені ним моральні страждання за пережитий внаслідок ДТП страх та біль.

За положеннями ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано наступні докази: договір про надання правової допомоги , акт виконаних робіт, квитанція про оплату послуг в сумі 2000 грн. (а.с.63,64,65).

Заявлені витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг і такі витрати відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, тому підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, відповідно до п.п.3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції у частині визначеного розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 слід змінити, стягнувши з неї на користь позивача 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.2; ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2023 року змінити, стягнувши з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк