Справа № 372/5274/23
Провадження 2-1816/23
ухвала

Іменем України

25 жовтня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Слідчого управління ГУМВС України в Київській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав у власність, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-3475/15-20-сг, земельну ділянку площею 0,0436 га (кадастровий номер :06:002:1287) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва. 19.06.2020 року зареєстрував право власності на дану земельну ділянку, що підтверджується копією витягу. На початку серпня бажаючи відчужити власну земельну ділянку, позивач звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив останнього, що на все майно накладено арешт. Відділ державної виконавчої служби у Обухівському районі Київської області своїм листом №47739 від 13 вересня 2023 року повідомив, що в 2014 році накладено заборону на відчуження всього нерухомого майна позивача, але на даний час, в зв`язку з знищенням архівних справ вони не мають можливості скасувати арешт та роз`яснили право звернення до суду. При отриманні витягу з реєстру нерухомого майна було встановлено, що відділом державної виконавчої служби накладена дана заборона виходячи з постанови слідчого Київського обласного управління МВС в Київській області, прийнятої на стадії досудового слідства. 09 липня 2013 року позивач був засуджений за ч.2 ст.286 КК України та ч.2 ст.307 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю та позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки. Покарання відбуте повністю, а тому конфіскація на майно, яке було придбане після відбуття покарання не може бути конфісковане, так як у вироці вказано, що є власністю на час винесення вироку, що також вказує на незаконність даного арешту.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

16 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав у власність, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-3475/15-20-сг, земельну ділянку площею 0,0436 га (кадастровий номер :06:002:1287) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва.

19.06.2020 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на дану земельну ділянку, що підтверджується копією витягу.

09 липня 2013 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.286 КК України та ч.2 ст.307 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю та позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Із інформаційної довідки вбачається, що відділом державної виконавчої служби накладено арешт на нерухоме майно на підставі постанови про накладення арешту на майно 27-1556, 11.06.2012 слідчого управління ГУМВС України в Київській області.

Відділ державної виконавчої служби у Обухівському районі Київської області своїм листом №47739 від 13 вересня 2023 року повідомив, що в 2014 році накладено заборону на відчуження всього нерухомого майна позивача, але на даний час, в зв`язку з знищенням архівних справ вони не мають можливості скасувати арешт.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 537 КПК України 2012 року (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України 2012 року визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК України 2012 року (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак ОСОБА_1 як учасник виконавчого провадження на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

ОСОБА_1 має право на звернення з такими вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 186, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Слідчого управління ГУМВС України в Київській області про зняття арешту з майна.

Ухвалу разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали або її отриманні сторонами.

Суддя Г.В. Висоцька