Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2023 року

м. Одеса

Справа № 521/3666/21

Провадження № 2/521/181/23

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Федорова А.В.,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2

Представник ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_4

Представник ОСОБА_5 .

Представник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси 15 березня 2021 року звернулась ОСОБА_1 з позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на таке.

ОСОБА_1 з грудня 2012 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась друга дитина - ОСОБА_8 . 27 грудня 2019 року між позивачем та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

Факт того, що сторони з грудня 2012 року проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 та вели сумісне господарство підтвердять свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Таким чином, до об`єктів права спільної сумісної власності належить майно, придбане сторонами, починаючи з грудня 2012 року. У лютому 2021 року ОСОБА_4 покинув позивача із дітьми та пообіцяв, що жодного майна вона від нього не отримає, а якщо буду вчиняти дії, направлені на поділ сумісно набутого майна, то буде отримувати 2300,0 грн аліментів на двох дітей та це все. Будь-які переговори щодо мирного врегулювання даної ситуації були марними, ОСОБА_4 відмовляється від добровільного поділити майно та добровільно виплати аліменти на дітей. Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення реалізації спільного майна, а саме, транспортних засобів, 03 березня 2021 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до його подання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року по справі № 521/3234/21 (суддя Мазун І.А.) заяву про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на 7 транспортних засобів. Наведену ухвалу було отримано 09 березня 2021 року. Наведені вище обставини є також підставою звернення до суду із позовом про поділ майна.

Не дивлячись на те, що позивач перебувала у декретних відпустках по догляду за дітьми, позивач також працювала та разом із чоловіком займалась підприємницькою діяльністю. Окрім того, маючи відповідну освіту, займалась питаннями бухгалтерії та ведення кадрів у спільному бізнесі. Отже, позивач приймала особисту та фінансову участь, як у веденні бізнесу, так і у придбанні майна, яке є предметом позову.

Щодо поділу майна.

За час шлюбу сторонами були придбані 8 транспортних засобів та придбано 4 гаражних приміщення, 2 з яких є предметом позов.

Позивач вважає за доцільне здійснити поділ майна таким чином.

Щодо поділу транспортних засобів.

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558, тип - вантажний пікап, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 1933,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип - вантажний пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 ; cередня вартість складає 1516,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2007, модель - 110557, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 1566,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2010, модель - 110558-44, тип - вантажний фургон малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN номер НОМЕР_8 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 2083,0 долара США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558-44, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN номер НОМЕР_10 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 1933,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA, тип - легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN номер НОМЕР_12 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 7666,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 , власником якого є ОСОБА_4 , вартість 541,0 долар США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип - вантажний фургон, малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN номер НОМЕР_16 , власником якого є ОСОБА_1 , середня вартість складає 1516,0 доларів США.

Серед наведених транспортних засобів є 6 автомобілів ЗАЗ, які переобладнані як машини для торгівлі кавовими напоями, 1 причіп та один ТЗ CHEVROLET модель NIVA.

Загальна приблизна вартість наведених транспортних засобів складає суму у розмірі 18754,0 долари США.

Позивач просить суд визнати право власності на ТЗ CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA та причіп для нього - за ОСОБА_1 , а інші 6 машин - залишити за ОСОБА_4 , з тих підстав, що позивач особисто займається піклуванням дітей та працює, та задля цього їй необхідно мати транспортний засіб. Шість інших транспортних засобів залишити за відповідачем, так як вони призначені для ведення підприємницької діяльності та є «каво-машинами».

Середня вартість ТЗ CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA та причіпу для нього складає суму у розмірі 8207,0 доларів США, що є меншою від половини загальної суми вартості наших транспортних засобів (18754,0 долари США).

Щодо гаражних приміщень.

Сторонам належало 4 гаражі у ТО «Польот», де зберігалися транспортні засоби.

Гараж під номером НОМЕР_17 - належить позивачу, гаражі № № НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 - відповідачу.

З відповіді на адвокатський запит вбачається, що відповідачем було здійснено переоформлення гаражу № НОМЕР_18 . Враховуючи, що один гараж (№ НОМЕР_17 ) зареєстрований за позивачем, гараж № НОМЕР_18 було відчужено відповідачем, предметом поділу є гаражі № НОМЕР_19 та НОМЕР_20 .

Згідно норм законодавства України, придбаний, в період шлюбу гараж, який не введений в експлуатацією та право власності на який на зареєстроване, проте, з урахуванням повного внесення ними вартості гаражу та сплати членських внесків, наданий у користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя.

З огляду на те, що гараж є неподільним спільним майном та знаходиться у володінні і користуванні саме відповідача, тому, право спільної власності, яке також належить позивачу на частину в даному гаражі, підлягає захисту шляхом стягнення на її користь грошової компенсації за її частку в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражів. Так, гараж № НОМЕР_20 було придбано за 3500,0 доларів США, що підтверджується копіями розписки та довідки.

Тому позивач вважає за доцільне просити суд компенсувати їй половину вартості гаражу, яка складає суму у розмірі 1750,0 доларів США.

Щодо гаражу № НОМЕР_19 у позивача наявний висновок його вартості.

ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, за якою просив в задоволені позову відмовити у повному обсязі, та судові витрати покласти на позивача, посилаючись на таке.

Стосовно твердження позивачки про спільне проживання однією сім`єю з грудня 2012 року.

Зазначене твердження не відповідає дійсності, оскільки станом на грудень місяць 2012 року відповідач мав належну йому на праві приватної власності квартиру, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 та проживав в ній. На підтвердження зазначеного надав копію довідки ТОВ «УК Жилфонд» від 11 травня 2021 року. У період з грудня 2012 року по червень 2014 року відповідач спілкувався з позивачкою, проте, спільне господарство вони не вели, спільного побуту не було. Влітку 2014 року, коли у позивачки виникли проблеми із здоров`ям у зв`язку з вагітністю, відповідач почав піклуватися про неї та майбутню дитину. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина, якого відповідач визнав як свою дитину, про що свідчить запис у свідоцтві про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_21 . На підставі договору купівлі-продажу № 460, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чорною В.А., 05 червня 2013 року позивачем було здійснено продаж квартири АДРЕСА_3 за 136400,0 гривень. Разом з тим, за домовленістю з покупцем ОСОБА_11 , крім зазначеної у договорі суми, вона сплатила відповідачу 119600,0 гривень. Отже, вказану квартиру було продано за 256000,0 гривень. Під час підготовки до продажу квартири та після вказаного продажу квартири, особисті речи відповідача перебували тривалий час в квартирі сестри ОСОБА_12 за місцем реєстрації - АДРЕСА_4 .

Стосовно майна, яке позивачка вважає спільним сумісним майном, придбаним з грудня 2012 року.

Після продажу вказаної квартири, на кошти отримані відповідачем від продажу, він придбав декілька автомобілів, які у подальшому переобладнав у мобільні каво-машини для здійснення підприємницької діяльності.

Були придбані автомобілі: 1) 18 червня 2013 року - автомобіль ЗАЗ 110557 пікап-В (вантажний), номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 12000,0 гривень; 2) 03 липня 2017 року - автомобіль ЗАЗ 110558 пікап-В (вантажний), номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12000,0 гривень; 3) 25 вересня 2013 року - автомобіль ЗАЗ 11055 пікап-В (легковий), номерний знак НОМЕР_22 , вартістю 12000 гривень; 4) 18 лютого 2014 року - автомобіль ЗАЗ 110557 пікап - В (легковий), номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 10400,0 гривень; 5) 20 січня 2015 року - автомобіль ЗАЗ 110558-44 пікап - В (легковий), номерний знак НОМЕР_9 , вартістю 9600 гривень; 6) 21 жовтня 2015 року - автомобіль ЗАЗ 110558-44 вантажний фургон малотоннажний-в, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 12000,0 гривень. Таким чином, на придбання зазначених автомобілів відповідачем витрачено 68000,0 гривень, що станом на 2013-2015 роки становило близько 8000,0 дол. США.

Зазначені автомобілі, які придбанні за належні відповідачу кошти від продажу квартири, відповідачем власноруч обладнанні для приготування кавових напоїв та чаю - фактично переобладнання в мобільні каво-машини. На встановлення обладнання на мобільні каво-машини відповідачем витрачено приблизно 4800,0 дол. США (по 800,0 дол. США на кожну каво-машину). Позивачкою не витрачено жодної гривні на придбання вказаних автомобілів та обладнання для приготування кавових напоїв та чаю, а тому відповідач вважає, що відсутні підстави визнавати зазначені автомобілі спільною сумісною власністю з позивачкою. Відтак, зазначені автомобілі не підлягають розподілу як майно подружжя. Отриманні від здійснення підприємницької діяльності грошові кошти відповідач витрачав на харчування, одяг, а з листопада 2014 року, після народження сина ОСОБА_13 , на його утримання та утримання позивачки, оскільки з серпня 2014 року по листопад 2017 року вона перебувала у відпустці по догляду за сином ОСОБА_13 , а з квітня 2017 року по червень 2020 року по догляду за сином ОСОБА_14 .

Стосовно твердження позивачки щодо спільного зайняття підприємницькою діяльністю вважає за необхідне зазначити таке.

У період часу з листопада 2014 року по квітень 2017 року позивачка здійснювала догляд за малолітнім сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з серпня 2014 року була вагітна другою дитиною, сином ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дійсно, в зазначений період часу позивачка подавала необхідні звіти по державної податкової інспекції та здійснювала необхідний бухгалтерський облік. У 2017 році після народження другої дитини, позивачка особисто здійснювала підприємницьку діяльність, а саме здійснювала торгівлю харчовими продуктами в орендованому магазині. Орендна плата за цей магазин, купівлі товару для здійснення торгівлі продуктами харчування, придбання холодильників та обладнання торговельних вітрин здійснювалось за кошти, отриманих відповідачем від здійснення його підприємницької діяльності. Таким чином, допомога позивачки у наданні звітів до податкової інспекції та ведення бухгалтерської діяльності, про яку вона зазначає у позовній заяві, у повній мірі компенсувалося заробленими коштами, які вона витратила на здійснення своєї підприємницької діяльності.

Стосовно тверджень позивачки щодо спільної власності на автомобіль CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA, тип - легкий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_11 .

Із загальної суми грошових коштів, отриманих внаслідок продажу належної відповідачу квартири після купівлі автомобілів та обладнання для здійснення торгівлі кавовими напоями та чаєм, у нього залишились грошові кошти у сумі приблизно 17900,0 дол. США. Саме з цих коштів 17 жовтня 2017 року ним було придбано вищевказаний автомобіль CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA, вартість якого складала 6500,0 дол. США). Причіп марки «Лідер» 810082 придбано позивачем 23 липня 2020 року за кошти, які він отримав від продажу квартири. Вартість цього причіпу складає на час придбання 20000,0 гривень (курс долара НБУ на день купівлі становив 27,77 гривень за 1 дол. США). Таким чином, вартість зазначеного причіпу становила приблизно 720,0 дол. США).

Стосовно придбаного приміщення гаража № НОМЕР_20 за суму 3500,0 дол. США, купівля якого підтверджується розпискою, копію якої надала позивачка до суду, слід зауважити наступне.

Вказаний гараж також придбано за кошти, отримані від продажу належної відповідачу квартири. Зазначені грошові кошти зберігалися за місцем реєстрації відповідача в квартирі сестри ОСОБА_12 . Відповідно до свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між позивачко та відповідачем було укладено 27 грудня 2019 року, а розірвано рішенням Малиновської районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 27 травня 2021 року. Тобто, з позивачкою відповідач прожив у зареєстрованому шлюбі один рік і один місяць. Весь дошлюбний час Відповідач проживав окремо від Позивачки. При цьому Відповідач підтримував з Позивачкою дружні відносини. Час від часу зустрічали для особистих відносин. Періодично разом проводили вільній час на відпочинок. Навіть після народження другої дитини реєструвати шлюб сторони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Після укладання шлюбу почали спільно проживати у орендованій квартирі адресою: АДРЕСА_5 . Фактично шлюбні відносини припинили у лютому 2021 року, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року. На теперішній час Відповідач, як член громадської організації «Польот», виконує положення статуту та розпорядження правління ГО «Польот», сплачує внески.

Заперечення щодо наведених позивачкою у заяві про уточнення позовних вимог обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Позивачка не навела жодного факту спільного проживання сторін. Спільна присутність на фото з друзями, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірних автомобілів та придбання цього майна за спільні кошти, при цьому, докази подані позивачкою не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 Сімейного кодексу України вважати майно (спірні автомобілі) такими, що належать на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, позивачка має довести факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

З огляду на наведене є не доведеність факту ведення спільного господарства, відсутність ознак та самого факту ведення спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, відсутність усталених відносин, які притаманні подружжю.

ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив, де зазначила, що у відзиву на позовну заяву відповідач зазначає про те, що з грудня 2012 року не проживав разом із позивачем по справі. На підтвердження наведеної інформації відповідач надає довідку ТОВ «УК Жилфонд» від 11 травня 2021 року. Проте, дана довідка містить інформацію про те, що квартира за адресою АДРЕСА_6 була зареєстрованим місцем проживання відповідача та підтверджує його право власності на цю квартиру. Вказана довідка не підтверджує фактичне проживання відповідача у даній квартирі, так як особа може не проживати за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку із тим, що ця довідка видана 11 травня 2021 року, вона не може підтверджувати той факт, що відповідач проживав з 13 травня 2011 року за вказаною адресою, а може лише підтверджувати право власності на цю квартиру. Більш того, з наданої довідки не зрозуміло, хто є її видавником та чи має він узагалі право на видання таких довідок, чи має узагалі відношення до ОСОБА_4 та/або до квартири за адресою АДРЕСА_6 . Враховуючи наведене, позивач просить суд не враховувати цей доказ при визначенні дати, з якої позивач із відповідачем почали жити однією сім`єю та вести спільне господарство.

У відзиві відповідач не визнає факт проживання однією сім`єю із позивачем починаючи з грудня 2012 року. Відповідачем зазначається, що автомобілі та гаражі були придбані ним за кошти, що були отримані у результаті продажу квартири. Попри наведене, не дивлячись на те, що позивач перебувала у декретних відпустках по догляду за дітьми, вона також працювала та разом із чоловіком займалась підприємницькою діяльністю, що не заперечується ним у відзиві на позовну заяву. Окрім того, маючи відповідну освіту, займалась питаннями бухгалтерії та ведення кадрів у їх бізнесі, що також підтверджується наведеним у відзиві. Таким чином, відповідач мала участь, як і у веденні бізнесу, так і у придбанні майна, яке є предметом позову. Відповідачем належними доказами не спростована презумпція спільності права власності подружжя на майно, так як тягар доказування таких обставин покладено саме на нього. Відповідачем не наводяться докази того, що транспортні засоби та гаражі ним були придбані саме на кошти від реалізації квартири. Так само, відповідачем не надано доказів того, що позивачем на придбання вказаного майна не було витрачено жодних коштів.

ОСОБА_1 була доповнена позовна заява, у зв`язку із тим, що відповідач не визнає факт проживання однією сім`єю із позивачем починаючи з грудня 2012 року, позивачка бажала уточнити позовні вимоги шляхом додавання ще однієї, а саме, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

На підтвердження того, що відповідач та позивач проживали як одна сім`я надали сумісні фотокопії, які були здійснені починаючи з грудня 2012 року, на яких зазначено дату їх створення.

Також, після звернення до суду відповідачем було здійснено відчуження транспортного засобу CHEVROLET модель NIVA без згоди позивача та не в інтересах сім`ї, що також підтверджується відповідачем у відзиві.

У позовній заяві позивач просила суд визнати право власності на ТЗ CHEVROLET модель NIVA та причіп для нього - за нею, а інші 6 машин - залишити за відповідачем, з тих підстав, що вона особисто займається піклуванням про дітей та працює, та задля цього їй необхідно мати транспортний засіб. 6 інших транспортних засобів - залишити за відповідачем, так як вони призначені для ведення підприємницької діяльності та є «каво-машинами».

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Таким чином, так як відповідачем було здійснено відчуження наведеного авто без згоди позивача та не в інтересах сім`ї, позивач має право на отримання компенсації.

При цьому, в іншій частині позовні вимоги - залишити не змінними.

Відповідно, інформаційно-консультаційної довідки, ймовірна ринкова вартість такого авто складає 203940,00 грн.

Провести безпосередню оцінку такого авто немає можливості, так як відповідач здійснив її відчуження.

ОСОБА_1 в подальшому, остаточно просить встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_23 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_24 ) однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 27 грудня 2012 року до 26 грудня 2019 року включно;

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 таке майно:

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558, тип - вантажний пікап, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , середня вартість складає 1933,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип - вантажний пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 ; cередня вартість складає 1516,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2007, модель - 110557, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 1566,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2010, модель - 110558-44, тип - вантажний фургон малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN номер НОМЕР_8 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 2083,0 долара США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558-44, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN номер НОМЕР_10 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 1933,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA, тип - легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN номер НОМЕР_12 , власником якого є ОСОБА_4 ; середня вартість складає 7666,0 доларів США;

-Транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 , власником якого є ОСОБА_4 , вартість 541,0 долар США;

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип - вантажний фургон, малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN номер НОМЕР_16 , власником якого є ОСОБА_1 , середня вартість складає 1516,0 доларів США.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належні їм на праві спільної сумісної власності транспортні засоби наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_25 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_23 ) в рахунок компенсації ринкову вартість автотранспортного засобу марки CHEVROLET, рік випуску - 2012, модель NIVA, тип - легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN номер НОМЕР_12 , в розмірі 203940 ,00 (двісті три тисячі дев`ятсот сорок) грн.

Визнати право приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_26 ) на Транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 .

Визнати право приватної власності за ОСОБА_4 на Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип вантажний фургон, малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN номер НОМЕР_16 .

Залишити у приватній власності ОСОБА_4 наступні транспортні засоби:

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558, тип - вантажний пікап, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 .

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2007, модель - 110557, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN номер НОМЕР_6 .

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2010, модель - 110558-44, тип - вантажний фургон малотоннажний-в, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN номер НОМЕР_8 .

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2008, модель - 110558-44, тип - легковий пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN номер НОМЕР_10 .

-Транспортний засіб марки ЗАЗ, рік випуску - 2006, модель - 110557, тип - вантажний пікап-в, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_24 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_26 ) в рахунок компенсації частки в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражу № НОМЕР_20 в ГО «Польот», грошові кошти в сумі 48212,5 гривні, залишивши у одноосібному користуванні ОСОБА_4 гараж № НОМЕР_20 .

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_24 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_26 ) в рахунок компенсації частки в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражу № НОМЕР_19 в ГО «Польот», грошові кошти, залишивши у одноосібному користуванні ОСОБА_4 гараж № НОМЕР_19 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_26 ) на частку в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражів № НОМЕР_19 , НОМЕР_20 в ГО «Польот», а також судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Сегеда О.М.) від 26 квітня 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року у справі продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року клопотання представника відповідача про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя залишено без задоволення. Задоволений самовідвід судді Сегеди Олени Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя на розгляд іншого судді Малиновського районного суду м. Одеси, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року, справу було передано на розгляд судді Гуревського В.К.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2022 року прийнято цивільну справу №521/3666/21 (провадження № 2/521/482/22) до свого провадження. Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та призначено судове засідання у приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем та відповідачем письмових доказів.

ОСОБА_1 перебувала у відносинах з ОСОБА_4 .

Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_7 , про що видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_21 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 11718, батьком якої вказано відповідача по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_8 , про що видане свідоцтво про народження дитини від 18 травня 2017 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3364, серії НОМЕР_27 , батьком якої вказано відповідача по справі.

27 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 2727, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб виданого серії НОМЕР_28 .

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову 22 березня 2021 року і до повноліття ОСОБА_7 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову 22 березня 2021 року і до повноліття ОСОБА_8 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_24 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягало негайному виконанню.

Крім того, на виконання постанови Одеського Апеляційного суду від 10 травня 2022 року ОСОБА_4 щомісячно на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сплачує грошові кошти в сумі 8000,0 гривень.

Статтею 21 СК України передбачено, що: шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Докази, які підтверджують наявність факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік записаний як батько, квитанції, заповіти тощо, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися одне про одного); докази, що свідчать про спільне ведення господарства (спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, докази про спільне придбання майна, квитанції, довідки про спільне проживання та ведення господарства тощо).

Таким чином, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання, свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, у яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Роздруківки фотознімків з соціальних мереж свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, романтичних стосунків. Такі відносини не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними.

Позивачка на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків. Проте, такі свідчення свідків не дають підстав для визнання факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства.

У судових засіданнях було допитано свідків.

Допит свідків 09 червня 2022 року суддя ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_9 (зі сторони позивача).

ОСОБА_1 працювала у дружини свідка ОСОБА_9 та проживала в його квартирі. Почала там проживати сама в 2011 році. ОСОБА_4 позивачка представила свідку, як чоловіка. Почали жити в кінці жовтня 2012 року, свідок бачив їх разом в квартирі.

Свідок ОСОБА_10 (зі сторони позивача).

ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 разом, у них є двоє дітей. Почали проживати разом з ОСОБА_4 з листопада 2012 року. Вона представляла його, як чоловіка позивачки. Проживала з ним разом в цій квартирі до 2017-2018 року. Про майно, яке придбала позивачка, свідку невідомо.

Допит свідків 15 березня 2023 року суддя ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_11 (зі сторони відповідача).

Свідок у 2013 році купила квартиру у ОСОБА_4 за 136000,0 грн. Квартира однокімнатна знаходиться на АДРЕСА_2 . До підписання договору квартиру показував ОСОБА_4 сам. Позивачка ОСОБА_1 свідку не знайома. Договір купівлі-продажу уклали влітку 2013 року. На підписанні угоди був присутній лише ОСОБА_4 . Квартиру купили разом з меблями та технікою, окремо за це сплатили 30000,0 грн. Свідок не знає чи був ОСОБА_4 на той момент одружений. Квартира оплачувалась готівкою, не пам`ятає чи розділявся платіж.

Допит свідків 06 червня 2023 року суддя ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_12 (зі сторони відповідача).

ОСОБА_4 до 2012 року був зареєстрований у свідка ОСОБА_12 , потім зареєструвався у батьків в м. Знам`янка, а коли купив квартиру на АДРЕСА_2 , то зареєструвався там. Перебував у шлюбі з ОСОБА_17 під час того, як купив квартиру. Свідок допомагала в ремонті вказаної квартири, бо в цей час ОСОБА_4 займався перевозками зерна і його не було в місті. Свідок позичила ОСОБА_4 10000,0 тис. доларів на ремонт квартири. Після розлучення з першою дружиною ОСОБА_4 просив не стягувати з нього 10000,0 тис. доларів, бо в той час він розвивав бізнес. У 2013 році він продав квартиру приблизно за 30000,0 тис. доларів (договору купівлі-продажу свідок не бачила). З липня 2012 року по 2013 рік він проживав у свідка, в цей час він здійснював пасажирські перевезення. У 2013 році він придбав перші машини. Після придбання перших двох готових машин, інші він робив вже сам. У 2014 році машини планували перевезти у центральну Україну. Але вже влітку 2014 році відповідач розповів свідку, що від нього вагітна ОСОБА_1 , з якою він мав відносини. Свідок допомогла позивачці з лікарем, до цього вона позивачку не знала. Відповідач розказав свідку, що познайомився з позивачкою в інтернеті. Свідок не знає з якого часу вони проживали з позивачкою, проте відповідач був прописаний у свідка, речі також знаходились у неї. Після реєстрації шлюбу з 2019 року відповідач проживав на АДРЕСА_2 , проте часто сварився з позивачкою та спав у власному гаражі. Після народження дитини свідок казала, що необхідно одружуватись. Відповідач продовжував займатись бізнесом, допомагав дитині. На АДРЕСА_8 (квартира свідка) знаходились всі особисті речі відповідача. Перед відкриттям бізнеса у відповідача була щорічна плата за орендну плату землі (спадок від дядька), він мав вантажний автомобіль (вів підприємницьку діяльність), у 2012 році в ОСОБА_18 займався роздрібною торгівлею, крім того, від батька залишився автомобіль Нива, його він також продав. Уклав шлюб з позивачкою тільки після народження другої дитини. Про борг у 10000,0 тис. доларів позивачка не знала, відповідач казав свідку, що позивачці не потрібні його проблеми. Дітям він допомагав завжди. Як тільки відповідач з`їхав, то позивачка подала позов про розділ майна. Чим займалась позивачка свідок не знає, бо коли познайомилась з нею, вона була в декреті, а потім зразу пішла у другий декрет. Під час декрету її скоротили. Про накопичення позивачки свідку невідомо. Одну машину купили на ім`я позивачки за її кошти. Звіти відповідач здавав сам, або їх робили йому онлайн. Відповідач сплачував орендну плату за квартиру для себе та своїх дітей.

Свідок ОСОБА_9 (зі сторони позивача) повторний допит.

Свідок познайомився з позивачкою у 2010 році, вони разом працювали. Позивачка з 2011 року знімає квартиру у свідка. Приблизно у грудні 2012 року сказала, що буде жити разом з хлопцем. Позивачка познайомила свідка з відповідачем, коли свідок прийшов за орендною платою. Перший раз ОСОБА_19 побачив у січні 2013 року. ОСОБА_20 раз в місяць. Перед тим, як прийти до квартири, свідок завжди попереджав позивачку. Позивачка представила свідку відповідача, як чоловіка. В квартирі також були речі відповідача. Проживали вони у цій квартирі до квітня травня 2017 року. Жили вони, як чоловік і дружина. ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ) була у дворі, про те, що це їх машина, свідок дізнався зі слів позивачки. Письмовий договір оренди не укладався. Оренду плату отримував і у ОСОБА_19 , і у ОСОБА_23 . Іноді орендну плату перераховували на картку (останні два місяці). Біля пральної машини свідок бачив чоловічі речі та обув. Про накопичення позивачки свідку нічого не відомо.

Допит свідків 13 червня 2023 року суддя ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_24 (зі сторони позивача).

Свідок проживала в одному домі з ОСОБА_12 . Зі слів свідка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили разом, та свідок вважала, що вони проживають однією сім`єю. Неодноразово зранку вона бачила, як відповідач йшов на роботу. Також ввечері свідок чула, як відповідач приходив додому (бачила через двірне вічко).

За показаннями свідків суд доходить висновку, що сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна.

Відповідно до свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між позивачкою та відповідачем було укладено 27 грудня 2019 року, а розірвано рішенням Малиновської районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 27 травня 2021 року. Тобто, з позивачкою відповідач прожив у зареєстрованому шлюбі один рік і один місяць.

Щодо спільного майна.

Станом на грудень місяць 2012 року відповідач мав належну йому на праві приватної власності квартиру, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 та проживав в ній. На підтвердження зазначеного надав копію довідки ТОВ «УК Жилфонд» від 11 травня 2021 року.

На підставі договору купівлі-продажу № 460, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чорною В.А., 05 червня 2013 року позивачем було здійснено продаж квартири АДРЕСА_3 за 136400,0 гривень.

Затвердженням свідка ОСОБА_11 , крім зазначеної у договорі суми, вона сплатила відповідачу 119600,0 гривень.

Під час підготовки до продажу квартири та після вказаного продажу квартири, особисті речи відповідача перебували тривалий час в квартирі сестри ОСОБА_12 за місцем реєстрації - АДРЕСА_4 .

Після продажу вказаної квартири, на кошти отримані відповідачем від продажу, він придбав декілька автомобілів, які у подальшому переобладнав у мобільні каво-машини для здійснення підприємницької діяльності.

Були придбані автомобілі:

18 червня 2013 року - автомобіль ЗАЗ 110557 пікап-В (вантажний), номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 12000,0 гривень.

03 липня 2017 року - автомобіль ЗАЗ 110558 пікап-В (вантажний), номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12000,0 гривень.

25 вересня 2013 року - автомобіль ЗАЗ 11055 пікап-В (легковий), номерний знак НОМЕР_22 , вартістю 12 000 гривень.

18 лютого 2014 року - автомобіль ЗАЗ 110557 пікап - В (легковий), номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 10400,0 гривень.

20 січня 2015 року - автомобіль ЗАЗ 110558-44 пікап - В (легковий), номерний знак НОМЕР_9 , вартістю 9600 гривень.

21 жовтня 2015 року - автомобіль ЗАЗ 110558-44 вантажний фургон малотоннажний-в, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 12000,0 гривень.

Крім того на встановлення обладнання на мобільні каво-машини відповідачем витрачено кошти.

У період часу з листопада 2014 року по квітень 2017 року позивачка здійснювала догляд за малолітнім сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 та з серпня 2014 року була вагітна другою дитиною, сином Денисом, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після укладання шлюбу почали спільно проживати у орендованій квартирі адресою: АДРЕСА_5 .

З Малиновської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Одеській області податкової декларації платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_24 ) за 2018, 2019, 2020 роки вбачається, що сума доходів ФОП ОСОБА_4 становила за 2018 рік 504199 грн., за 2019 рік 598462 грн., за 2020 рік 504170 грн. відповідно.

Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області № 31/15-75 аз від 10 березня 2021 року станом на 04 березня 2021 року за ОСОБА_4 зареєстровано дев`ять транспортних засобів.

Відповідно до наказу № 1 від 12 травня 2021 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_25 на посаду бориста з окладом 6200,0 грн.

Витягом з ЄДРЮФОП від 13 травня 2021 року підтверджено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 .

З договору оренди житлової площі від 24 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 орендує житло за адресою АДРЕСА_9 , орендна плата складає 4700,0 грн. на місяць.

Згідно довідки ТО «Польот» за відповідачем зареєстровані гаражі № НОМЕР_19 та № НОМЕР_20 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особисте приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним за час шлюб але за кошти, які належали їй, йому особисто. Дана стаття підкреслює, і реєстрація шлюбу не змінює правового режиму майна, яке було набуте кожним подружжя раніше. Майно, яке було набуте кожним із подружжя до шлюбу, зберіг режим роздільності незалежно від тривалості шлюбу, навіть якщо цим майном користувався не лише власник, а й другий з подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя кошмами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установили не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, і джерелом його набуття були саме сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного маг подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майна необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно положень ст. ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ст. ст. 357, 368, 372 Цивільного кодексу України ч астки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц, відповідно якої згідно вимог Сімейного кодексу України все майно, яке набуте під час перебування у шлюбі належить подружжю в рівних частинах. Це стосується і майна, яке належить одному з членів подружжя, який зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

При цьому при поділі майна, яке належить одному з подружжя, іншій стороні потрібно довести, що дане майно було набуте за спільні кошти або спільною працею. Таким чином, майно фізичної особи-підприємця може бути визнане судом спільним сумісним майном, за умови, що дане майно підпадає під критерії спільного майна подружжя. Крім того, при поділі майна, суд враховує ряд факторів, а саме: дата придбання майна, джерела походження коштів на придбання майна, мета з якою було придбане майно, тощо. Тільки після дослідження всіх цих факторів, суд може винести рішення про віднесення майна ФОП до спільного сумісного майна подружжя.

Необхідно звернути увагу, що при поділі майна суд враховує, чи використовується дане майно в підприємницькій діяльності ФОП. При визначення розміру часки, яка належить кожному з подружжя, суд враховує, яке значення для діяльності ФОП має дане майно. У випадку, якщо воно використовується фізичною особою-підприємцем для організації своєї підприємницької діяльності та є єдиним джерелом отримання прибутку, суд може визнати право особистої приватної власності на дане майно за одним з членів подружжя при умові виплати грошової компенсації іншому члену подружжя.

Відповідно ст. 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. (Постанова Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі 552/5693/18).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки».

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. (Постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц).

У виниклих правовідносинах обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

Таким чином, позивачка не навела жодного факту спільного проживання сторін. Спільна присутність на фото з друзями, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірних автомобілів та придбання гаражів за спільні кошти, при цьому, докази, подані позивачкою, не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 Сімейного кодексу України вважати майно (спірні автомобілі та гаражі) такими, що належать на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

З огляду на наведене є не доведеним факту ведення спільного господарства, відсутність ознак та самого факту ведення спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, відсутність усталених відносин, які притаманні подружжю.

Судом встановлено, що при перебуванні у зареєстрованому шлюбі подружжя придбало транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 , власником якого є ОСОБА_4 , а тому вказане майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 60-61, 69-71, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 357, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною частковою власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 , власником якого є ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності по частці за кожним на транспортний засіб марки лідер, рік випуску - 2020, модель - 810082, тип - причіп пр-бортовий-в, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN номер НОМЕР_14 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем та відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. К. Гуревський

Рішення суду в повному обсязі складено 30 жовтня 2023 року.