Провадження № 2-з/522/383/23
УХВАЛА

01 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 31.10.2023 звернулася до Приморського районного суду міста з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 вивозити за територію України дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ ОСОБА_1 до місця проживання дітей з перевезенням їх до місця реєстрації в АДРЕСА_1 , до набрання рішенням законної сили.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 готує позов про розірвання шлюбу з громадянином Республіки Єгипет ОСОБА_2 та визнання місця проживання дітей. Останнім часом за ініціативою ОСОБА_2 подружжя з двома синами проживали в орендованій квартирі в місті Києві та заявниці з дітьми там не подобалося, у неї є власна квартира в м. Одесі, де зареєстровані і діти. Через погіршення стосунків заявниці з чоловіком, постійні конфлікти виникла неприязнь та заявниця сказала про свій намір розлучитися та намагалася домовитися щодо майбутнього дітей. ОСОБА_2 зробив вигляд, що погодився, щоб діти проживали з матір`ю, а він їх відвідував, однак 11.10.2023 ОСОБА_2 привів додому нову жінку, що змусило заявницю переїхати в Одесу. Два тижні заявниця намагалася домовитися з чоловіком, щоб забрати дітей, але все марно, він заборонив дітям спілкуватися з матір`ю, забрав у них телефони. ОСОБА_1 хвилюється за дітей, адже чоловік бував жорстокий з ними, а старший син перестав ходити до школи. Наразі ніхто не заважає ОСОБА_2 вивезти дітей за кордон, а саме в Республіку Єгипет, а по законам Республіки Єгипет заявниця не зможе до 18-річчя дітей забрати їх додому. На час дії в Україні воєнного стану не потрібна нотаріальна завірена заява матері для виїзду дітей за кордон. Крім того, в Єгипті з 2011 року постійно виникають воєнні сутички, а зараз вони підтримують ОСОБА_5 , тоді як родина заявниці має історичні єврейські коріння, що є ще однією загрозою перебування дітей в Єгипті та з батьком, у якого до євреїв не однозначне ставлення.

Заяву з додатками передано судді наступного робочого дня 01.11.2023.

Суддя, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у супроводі батька ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_8 , як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, посилалася на те, що батько може викрасти від неї спільних дітей та вивезти їх до Єгипту, оскільки іноземний громадянин, безперешкодно без її згоди може перетнути державний кордон України. Вивезення дитини за кордон зробить неможливим виконання судового рішення у справі за її позовом про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19, провадження № 61-11750св19, на які зокрема посилається заявник в касаційній скарзі та підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дитині без згоди матері у супроводі батька не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від14 лютого 2022 року, справа № 754/7569/21, провадження № 61-15886сво2, зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

Тож, забезпечення майбутнього позову про визначення місця проживання дітей шляхом заборони виїзду дітей з батьком за кордон не відповідає ст. 150 ЦПК України та не може бути застосоване, тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Щодо зобов`язання батька надати матері доступ до місця проживання дітей та перевезення їх до місця реєстрації, то така вимога не може бути застосована, адже буде прирівнена до вирішення спору про місце проживання дітей по суті, що суперечить ч.10 ст. 150 ЦПК України.

Також варто зазначати, що додані до заяви докази не підтверджують викладені у заяві обставини.

Наданими доказами підтверджується лише те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому в України шлюбі та під час у них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_10 та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 353, 354, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заявиОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Я.Бондар