Справа № 484/1316/21
Провадження № 2/484/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді Мельничука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , яка фактично звернулась до суду в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,17га з кадастровим номером :04:028:0003, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального кругу Селявіною С.В. 15.01.2021 недійсним; визнання договору купівлі-продажу вказаних житлового будинку та земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у 2018 році дійсним, визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по частині зазначених вище будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Мотивуючи вимоги позивачка вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 16.12.2010 та вони мають спільних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час шлюбу вона та ОСОБА_6 вирішили придбати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 . За взаємною домовленістю вони віддали останній спочатку 1600 доларів США, а пізніше 4400 доларів США. ОСОБА_3 зобов`язалась підготувати всі документи та прибути до нотаріуса для посвідчення договору, однак свого обов`язку вона не виконала.

22.08.2018 шлюб між нею та ОСОБА_6 був розірваний. Колишній чоловік став проживати у спірному будинку, зробив у ньому ремонт. Останнім часом він мешкав з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Вона звернулась до ОСОБА_3 з проханням нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу спірного будинку з нею, але та відмовилась. Вважає, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,17 га з кадастровим номером :04:028:0003, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у 2018 році дійсним, оскільки така угода фактично виконана: продавець отримала кошти за будинок, а ОСОБА_6 виконував всі повноваження власника будинку, але оформлення будинку не відбулось через смерть ОСОБА_6 .

Оскільки діти ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті останнього, за ними необхідно визнати право власності на вказані вище будинок та земельну ділянку у рівних частинах.

На теперішній час відомо, що 15.01.2021 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу спірних будинку та земельної ділянки, який вона просить визнати недійсним з викладених вище підстав.

Ухвалою від 20.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального провадження.

19.05.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки з ОСОБА_6 вона почала проживати з грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 та разом вони домовились про купівлю вказаного будинку з ОСОБА_3 , віддавши наприкінці грудня 2018 року 1300 доларів США. У січні 2020 року вони віддали ОСОБА_3 ще 3700 доларів США. Вказані гроші дали їм її батьки, оскільки вони отримали гроші з продажу автомобіля та від передачу земельної ділянки в оренду. З весни 2020 ОСОБА_6 почав хворіти та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті договір купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки ОСОБА_3 уклала з нею. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

08.07.2021 до суду від представника ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що за час проживання позивачки разом з ОСОБА_6 жодної домовленості про купівлю вказаного вище будинку у неї з ними не було. Про купівлю спірного будинку у неї була домовленість з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , коли вони стали проживати разом. Від них вона й отримала грошові кошти: у грудні 2018 року 1290 доларів США, а у січні 2020 року 3700 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, отже договір купівлі-продажу будинку був укладений саме з ОСОБА_2 .

Ухвалою від 13.08.2021 підготовче провадження було закрите та справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 657 ЦК України, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до статті 220 ЦК України уразі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Так, за правилом частини 2 статті 220 ЦК якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

При вирішенні спорів, пов`язаних з визнанням правочинів, які піддягали нотаріальному посвідченню, дійсними, зокрема в і порядку статті 220 ЦК, суду слід з`ясувати:

- чи підлягав відповідний правочин нотаріальному посвідченню;

- з яких причин його не було нотаріально посвідчено та чи втрачена можливість такого посвідчення;

- чи не суперечить зміст правочину вимогам закону, оскільки в такому разі позов не може бути задоволений.

Отже, договір, нікчемний через недотримання обов`язкової нотаріальної форми посвідчення, може бути визнаний судом дійсним, якщо: 1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; 2) відбулося повне або часткове виконання договору; 3) одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

При цьому домовленість сторін має підтверджуватися письмовими доказами.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України визначені вимоги до доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.. 80 ЦПК України).

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, надані сторонами у справі, суд встановив.

Згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.08.2018, яке набрало законної сили 24.09.2018, позивачка та ОСОБА_6 з 16.12.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний зазначеним рішенням суду.

Під час шлюбу у них народились діти: ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 - син ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, наданих позивачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті заведена спадкова справа №24/2021 за завою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також позивачкою надана копія розписки, згідно з якою ОСОБА_3 отримала від продажу будинку, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_5 5000 доларів в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Дата розписки 03.03.2021.

Отже, позивачка вважає, що за життя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 фактично уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, досягли згоди з усіх істотних умов договору та виконали їх, оскільки ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі п`ять тисяч доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, а остання, у свою чергу, передала йому право користування та розпорядження спірним будинком.

Згідно з копією Договору купівлі-продажу 15.01.2021 приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального кругу Селявіною С.В. посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки площею 0,2501га з кадастровим номером :04:028:002, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки площею 0,18га з кадастровим номером :04:028:0003, передану для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Право ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.01.2021 за номером 254.

Під час розгляду справи позивачка стверджувала, що за спірний будинок її колишній чоловік сплачував власні грошові кошти, отже саме він є фактичним власником будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що вона стала жити з ОСОБА_6 одразу після його розлучення з позивачкою з грудня 2018 року та саме вони разом домовлялись з ОСОБА_3 про купівлю будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Наприкінці грудня 2018 року вони разом сплатили за будинок 1300 доларів США, які разом склали та розміняли у банку, а у січні 2020 року її батьки дали 3700 доларів США на придбання будинку, які вони отримали від продажу власного автомобіля та отримали орендну плату за земельну ділянку. Однак через смерть ОСОБА_6 договір купівлі-продажу будинку був оформлений між нею та ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що домовленість про купівлю будинку у неї була з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у грудні 2018 року, коли вони вже проживали разом. На наприкінці грудня 2018 року вони віддали частину грошей. Остаточну суму в сумі 3700 доларів США за будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_2 віддали їй у січні 2020 року, але через смерть ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вона уклала лише з ОСОБА_2 .

Факт сплати ОСОБА_6 на придбання будинку власних грошових коштів позивачка намагалась довести за допомогою пояснень свідків.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що спірний будинок ОСОБА_6 домовився купити у ОСОБА_3 перебуваючи у шлюбу з позивачкою. Останні платежі були сплачені ОСОБА_6 вже після розлучення. Коли він зійшовся з ОСОБА_2 у березні 2020 року, у будинку вже були фіранки та жалюзі. Батько ОСОБА_2 гроші від продажу автомобілів витратив на купівлю мікроавтобуса.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що працював разом з ОСОБА_6 , який казав, що грошові кошти за будинок він давав разом з позивачкою та жили вони тоді разом. Пізніше він був присутній під час передачі ним грошей за будинок, та йому господарка віддала документи на будинок. Ремонт у будинку ОСОБА_6 робив сам та проживав у будинку сам.

ОСОБА_11 яка є матір`ю ОСОБА_6 , пояснила, що гроші за будинок він давав разом з позивачкою. Потім він сам жив у будинку та робив у ньому ремонт. Гроші за будинок він сплачував власні, оскільки працював. З ОСОБА_2 він зійшовся лише навесні 2020 року.

ОСОБА_12 пояснила, що перший внесок за будинок ОСОБА_6 здійснив разом із позивачкою.

ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_6 розповідав йому, що перший внесок за будинок він робив разом з позивачкою. Будинок він купував за власні кошти, які заробляв. За свої кошти він купував меблі та ставив вікна. ОСОБА_2 з`явилась в житті ОСОБА_6 коли за хату вже були сплачені кошти. З ОСОБА_2 разом вони лише сплатили за свердловину.

При цьому , свідок з боку відповідачів ОСОБА_14 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , пояснила, що її донька почала жити з ОСОБА_6 у 2018 році. Гроші в сумі 1300 доларів США доньці та ОСОБА_6 на придбання будинку зібрали та дали вони.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що грошові кошти у її присутності не передавались, ОСОБА_3 розповіла їй, що під тиском позивачки та ОСОБА_11 вона написала розписку та вписала її як свідка, бо вона є кумою її батьків. ОСОБА_6 став жити з ОСОБА_2 одразу після розлучення з позивачкою.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 220 ЦК України факт домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору може бути підтверджений лише письмовими доказами.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет договору та ціну.

Отже, пояснення свідків є недопустимим доказами та не можуть бути прийняті судом для підтвердження укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Копія розписки, яка надана позивачкою на підтвердження отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_6 грошових коштів за продаж будинку, датована 03.03.2021, тобто майже через три місяця після смерті останнього, отже така розписка є неналежним доказом.

Інших письмових доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 домовилися щодо усіх істотних умов договору позивачка не надала. Отже підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, ухвалюючи рішення у справі суд вирішує також питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України до складу судових витрат входить судовий збір.

У позовній заяві позивачка заяви три позовні вимоги: дві немайнові (про визнання договору купівлі-продажу недійним, про визнання договору купівлі-продажу дійсним) та одну майнову (про визнання право власності на нерухоме майно, яке оцінено позивачкою у 167400грн). Але, до позовної заяви додана квитанція про сплату судового збору в сумі 1674грн лише за позовну вимогу майнового характеру про визнання права власності на нерухоме майно.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і не майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року (на час подання позову) складав 2270грн, отже судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру складав 908грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь держави несплачений судовий збір при подачі позовної заяви в сумі 1816грн за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею в 0,17 га, кадастровий номер :04:028:0003, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Селявіною С.В. 15.01.2021 року недійсним; визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею в 0,17 га, кадастровий номер :04:028:0003, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у 2018 році дійсним; визнання за ОСОБА_4 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності за кожним по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,17 га, кадастровий номер :04:028:0003, в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави несплачений судовий збір в сумі 1816 грн.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.10.2023 року.

Суддя О.Мельничук