ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5399/23 Справа № 208/5623/20 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління архітектури і містобудування міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області, про виділення частки домоволодіння і земельної ділянки, що перебувають у спільній частковій власності, в окремий об`єкт нерухомості, про визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про виділення частки з майна в самостійний об`єкт нерухомого майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, який 12 березня 2021 року уточнив, замінивши неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_3 та в остаточній редакції позовної заяви просив суд:

- виділити йому в натурі 41/100 частку жилого будинку АДРЕСА_1 в якості частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності з відповідачами, у вигляді квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,2 кв.м., житловою - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також будівлі і споруди: прибудову а-1, тамбур а2-1, гараж Б-1, погріб літ. п/д, навіс лит. Н-1, душ літ. Л-1, вбиральню літ. М-1, огорожу № 8, ворота № 4, зливну яму № 7, замощення № II, в самостійний об`єкт нерухомості з подальшим наданням окремої поштової адреси;

- визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також з будівель і споруд: прибудови а-1, тамбуру а2-1, гаражу Б-1, погрібу літ. п/д, навісу лит. Н-1, душу літ. Л-1, вбиральні літ. М-1, огорожі № 8, воріт № 4, зливної ями № 7, замощення № II, як на окремий об`єкт нерухомості;

- виділити йому в натурі 41/100 частки земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0624 га, що має кадастровий номер: :02:003:0151, із спільної часткової власності з відповідачами, виділивши йому земельну ділянку площею 256 кв.м., а ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 368 кв.м., згідно варіанту № 2 висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1038/03-21, складеного 11 березня 2021 року судовим експертом Харченко В.В.

- визнати за ним в цілому право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:003:0151, площею 256 кв.м., як окремий об`єкт нерухомості, зобов`язавши його забезпечити можливість проходу відповідачів по частині земельної ділянки площею 4 кв.м. на городі через калитку.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на підставі договору дарування, посвідченого 13 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. за реєстровим № 186, належать 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано 13 березня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 9031629. Співвласниками вказаного житлового будинку на цей час є відповідач, ОСОБА_1 на 59/200 частин житлового будинку, належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 травня 2003 року Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-878, та ОСОБА_3 на 59/200 частин житлового будинку, належну їй на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 2020 року державним нотаріусом Першої Кам`янською державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-873.

Згідно відомостей технічного паспорту, виготовленого ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 27 травня 2021 року, спірне домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 109,5 кв.м., житловою площею 68,0 кв.м., прибудов а-1, al-1, а4-1, тамбурів а2-1, а3-1, а5-1, трьох ґанків, гаражів Б-1, Г-1, 3-1, погрібу п/д, сараїв В-1, Є-1, Ж-1, вбиральні Д-1, М-1, душу К-1, Л-1, навісу Н-1,огорожі № 1, 3, 5, 8, хвіртки № 2, воріт № 4, водопроводу № 6, зливної ями № 7, тротуарів І, II. Житловий будинок АДРЕСА_1 має три ізольовані квартири, а саме: квартира АДРЕСА_3 загальною площею 48,2 кв.м., житловою - 27,5 кв.м. складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; квартира АДРЕСА_4 ,загальною площею 28,4 кв.м., житловою 17,6 кв.м. складається з: кухні 2-1 площею 8,1 кв.м., кімнат 2-2 площею 12,3 кв.м. і 2-3 площею 5,3 кв.м., коридору II площею 2,7 кв.м.; квартира АДРЕСА_5 загальною площею 32,9 кв.м., житловою 22,9 кв.м. складається з: кухні 3-1 площею 8,3 кв.м., кімнат 3-2 площею 15,9 кв.м., 3-3 площею 7,0 кв.м., коридору III площею 1,7 кв.м.

Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0624 га, та має кадастровий номер: :02:003:0151 і цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зазначена земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності сторін, та між співвласниками домоволодіння існує певний порядок користування домоволодінням, який склався наступним чином: позивач користується квартирою АДРЕСА_6 , погрібом літ. п/д, навісом лит. Н-1, душем літ. Л-1, вбиральнею літ. М-1, огорожею № 8, воротами № 4, зливною ямою № 7, замощенням № II, а також частиною земельної ділянки, що прилягає до квартири АДРЕСА_3 ; відповідач ОСОБА_1 - квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 28,4 кв.м., житловою - 17,6 кв.м., частиною господарчих будівель і прилеглою до квартири частиною ділянки; відповідачка ОСОБА_3 - квартирою АДРЕСА_5 загальною площею 32,9 кв.м., житловою - 22,9 кв.м., частиною господарчих будівель та прилеглою до його квартири частиною земельної ділянки.

Позивач вважає, що поділ спільного майна за взаємною згодою всіх співвласників не можливий, оскільки така згода досягнута між ними не була, тому виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна належні йому 41/100 частини житлового будинку і земельної ділянки можливо лише в судовому порядку на підставі висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1066/06-21, складеного 17 червня 2021 pоку судовим експертом Харченко В.В., в якому з урахуванням порядку користування вищевказаним домоволодінням між співвласниками, що склався, позивачу до виділу в окремий об`єкт нерухомості пропонується у житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_3 загальною площею 48,2 кв.м., житловою - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також будівлі і споруди: прибудова а-1, тамбур а2-1, гараж Б-1, погріб літ. п/д, навіс лит. Н-1, душ літ. Л-1, вбиральня літ. М-1, огорожа № 8, ворота № 4, зливна яма № 7, замощення № II.

Двом іншим співвласникам пропонуються: квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 28,4 кв.м., житловою - 17,6 кв.м., що складається з: кухні 2-1 площею 8,1 кв.м., кімнат 2-2 площею 12,3 кв.м. і 2-3 площею 5,3 кв.м., коридору II площею 2,7 кв.м.; квартира АДРЕСА_5 загальною площею 32,9 кв.м., житловою - 22,9 кв.м., що складається з: кухні 3-1 площею 8,3 кв.м., кімнат 3~2 площею 15,9 кв.м., 3-3 площею 7,0 кв.м., коридору III площею 1,7 кв.м., а також: прибудови al-1, а4-1, тамбури а3-1, а5-1, три ґанки, сараї В-1, Є-1, Ж-1, вбиральні Д-1, душ К-1, гараж 3-1, огорожа № 1, 3, 5, хвіртка № 2, ворота № 4, водопровід № 6, тротуари II.

Також експертом зазначено у висновку, що згідно запропонованому варіанту розподілу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням порядку користування, що склався, співвласник ОСОБА_2 має окремий вхід до своєї частки, яка може використовуватися як самостійний об`єкт нерухомого майна. Також зазначено, що запропонований судовим експертом виділ позивачу частки із спільного майна у вигляді квартири АДРЕСА_3 згідно порядку користування, що склався, не передбачає жодних реконструкцій, добудов чи переобладнань, які потребували б погодження з місцевими органами самоврядування.

Одночасно із виділом в натурі частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності з відповідачами, є необхідність виділу із спільного нерухомого майна з відповідачами частини земельної ділянки за вищевказаною адресою з урахуванням часток співвласників, розташування ізольованих квартир в будинку, надвірних будівель, споруд, що виділяються співвласникам, та порядку користування земельною ділянкою, що склався.

Судовим експертом Харченко В.В. у висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №1038/03-21, складеного 11 березня 2021 pоку, запропоновано два варіанта поділу земельної ділянки між власниками: за фактичним порядком користування, що склався між співвласниками, та відповідно до частки позивача у власності на земельну ділянку.

У разі виділу позивачу ОСОБА_2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , з урахуванням порядку користування, що склався між співвласниками, також пропонується до виділу земельна ділянка площею 193 кв.м., а двом іншим співвласникам - 431 кв.м. (варіант № 1, друге питання експертного висновку). Згідно запропонованого варіанту виділу в натурі земельної ділянки співвласники мають окремі входи до своїх часток, які можуть використовуватися як самостійні об`єкти нерухомого майна.

У разі виділу частини земельної ділянки відповідно до частки позивача у праві власності на земельну ділянку (41/100), позивачу пропонується до виділу частина земельної ділянки площею 256 кв.м., що відповідає його частці у праві власності на земельну ділянку, а двом іншим співвласникам - земельна ділянка площею 368 кв.м. (третє питання експертного висновку, варіант № 2). Згідно запропонованого варіанту розділу земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 624 кв.м. (по варіанту № 2) відповідачі матимуть сервітут в районі виходу зі сторони городу площею 4 кв.м. (на схемі сервітут зазначений синім кольором у Додатку № 8). Згідно запропонованого варіанту розділу земельної ділянки співвласники мають окремі входи до своїх ділянок, які можуть використовуватися як самостійні об`єкти нерухомого майна. З двох запропонованих у висновку експерта варіантів поділу земельної ділянки для нього є прийнятним 2-й варіант (третє питання висновку), оскільки у цьому запропонованому експертом варіанті розмір земельної ділянки, що пропонується позивачу до виділу, повністю збігається з розміром його ідеальної частки в праві власності на земельну ділянку: 41/100 частка, що дорівнює 256 кв.м.

Для того, щоб відповідачі могли користуватися другим виходом на вулицю зі сторони городу, проходячи через земельну ділянку, що пропонується до виділу позивачу, він зобов`язується забезпечити можливість проходу по частині його земельної ділянки площею 4кв.м. на городі через хвіртку на вулицю, (тобто сервітутне право відповідачів на користування частиною його земельної ділянки площею 4 кв.м.) /а.с.261-291 Том ІІ/.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Виділено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі 41/100 частку жилого будинку АДРЕСА_1 , у якості частки майна, з об`єкту спільної часткової власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , частка якого становить 41/100 часток (на підставі Договору дарування частки житлового будинку від 13 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 186, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19975229 від 13 березня 2015 року, державний реєстратор приватний нотаріус Жидков Володимир Юрійович), ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , частка якого становить 59/200 часток (на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАЕ № 531477 реєстр № 4-878 від 12 травня 2003 року виданого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі 03 червня 2003 року), ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , частка якої становить 59/200 часток (на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 2020 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-873:

- у вигляді квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,2 кв.м., житловою - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також будівлі і споруди: прибудову а-1, тамбур а2-1, гараж Б-1, погріб літ. п/д, навіс лит. Н-1, душ літ. Л-1, вбиральню літ. М-1, огорожу № 8, ворота № 4, зливну яму № 7, замощення № ІІ, в самостійний об`єкт нерухомості з подальшим наданням окремої поштової адреси.

Право спільної часткової власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на об`єкт нерухомості - жилий будинок АДРЕСА_1 - припинено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 - право власності в цілому на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також з будівель і споруд: прибудови а-1, тамбуру а2-1, гаражу Б-1, погрібу літ. п/д, навісу лит. Н-1, душу літ. Л-1, вбиральні літ. М-1, огорожі № 8, воріт № 4, зливної ями № 7, замощення № ІІ, як на окремий об`єкт нерухомості.

Виділено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у натурі 41/100 частки земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0624 га, що має кадастровий номер: :02:003:0151, яка належить йому на підставі договору дарування серії та номер 2-89 від 27 січня 2021 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 56335333 від 27 січня 2021 року, номер запису 40288843, - із спільної часткової власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , частка якого становить 41/100 часток, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , частка якого становить 59/200 часток, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , частка якої становить 59/200 часток, - виділено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 256 кв.м., а ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 368 кв.м., згідно варіанту № 2 висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1038/03-21, складеного 11 березня 2021 року судовим експертом Харченко В.В.

Право спільної часткової власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на об`єкт нерухомості - земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0624 га, що має кадастровий номер: :02:003:0151, - припинено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , в цілому право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:003:0151, площею 256 кв.м. як окремий об`єкт нерухомості, зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_7 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , забезпечити можливість проходу для співвласників земельної ділянки площею 368 кв.м., ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , по частині земельної ділянки площею 4 кв.м. на городі через калитку.

Вирішено питання розподілу судового збору /а.с.261-291 Том ІІ/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , у квітні 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на те, що судом першої інстанції не було враховано його заперечення щодо виділу позивачеві гаражу Б-1, воріт №4, зливної ями №7, навісу літ Н-1, душу літ.Л-1, вбиральні М-1 з підстав відсутності у позивача правовстановлюючих документів на зазначені об`єкти, та частини земельної ділянки, на якій розташовані надвірні споруди В-1 сарай, Д-1 вбиральня, К-1 душ, що належать відповідачам, з підстав відсутності можливості у них після такого виділу користування та розпорядження цими об`єктами /а.с.1-10 Том ІІІ/.

10 липня 2023 року представник ОСОБА_2 , скориставшись правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що визначені апелянтом об`єкти не відносяться до категорії нерухомого майна, у зв`язку з чим отримання дозволу на їх будівництво та окрему державну реєстрацію з правовстановлюючими документами такі споруди не потребують, а за договором дарування позивач набув у власність ідеальні долі домоволодіння, а не окремі будівлі та споруди. Разом з цим зазначив, що визначальним у цій справі є розмір часток у праві спільної часткової власності та технічна можливість виділу цих часток відповідно кожному співвласникові, що надає переваги перед порядком, який встановився між співвласниками. Крім цього зазначив, що до пред`явлення ОСОБА_2 цього позову жодних претензій щодо користування ним гаражем Б-1 з боку відповідачів не пред`являлось, враховуючи, що відповідачі не заперечують проти запропонованого порядку поділу житлового будинку, однак заперечують проти виділу у власність ОСОБА_2 певних споруд в цьому домоволодінні, де попередній власник цієї частини домоволодіння отримувала дозвіл на експлуатацію гаражу за рішенням органу місцевого самоврядування у 1984 році, який збудувала замість сараю-літньої кухні Б, такий дозвіл на користування гаражем було надано лише ОСОБА_5 , яка була попереднім власником частини домоволодіння, яка на сьогодні належить ОСОБА_6 , що свідчить про можливість користування цим гаражем тільки позивачем, а не відповідачами, враховуючи, що у кожного з них на території домоволодіння є свій гараж.

Також посилання в апеляційній скарзі на те, що встановлений судом порядок розподілу земельної ділянки є невірним, представник позивача вважає безпідставними, оскільки твердження відповідачів про те, що на виділеній ОСОБА_2 у власність частці залишились надвірні споруди відповідачів: В-1 сарай, Д-1 вбиральня, К-1 душ, не відповідає фактичним даним топографо-геодезичної зйомки з підстав відсутності таких споруд на території домоволодіння станом на сьогодні, а те, що відповідачі здійсненням самовільного будівництва суттєво змінили площу та конфігурацію частки житлового будинку, яка перебуває у їхньому користуванні та власності, є протиправним та не відповідає інтересам співвласника ОСОБА_2 , який має значно більшу частку у спільній частковій власності, ніж відповідачі, кожен окремо. Іншого порядку виділу як домоволодіння, так і земельної ділянки відповідачі суду не запропонували, при цьому, договір між співвласниками має враховуватись судом тільки в тому випадку, коли його умови відповідають розміру часток у праві спільної часткової власності сторін задля відсутності порушення прав інших співвласників, однак порядок користування земельною ділянкою, який склався між відповідачами та попереднім власником не відповідає розміру часток співвласників, а договору між ними, посвідченого нотаріально за вимогами ст. 88 Земельного кодексу України, не укладалось.

Тому представник позивача вважає рішення суду першої інстанції правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає діючому законодавстві України, тому в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 належить відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно відповіді з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 12 серпня 2021 року вих. № 1389/01-21, на підставі Договору купівлі-продажу від 09 червня 1978 року, реєстр № 1/2461, ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 41/100 частину житлового будинку шлакобетонного, загальною площею 55кв.м. з господарськими будівлями. В користування до покупця переходять приміщення:1-1 коридор пл. 3,2 кв.м, 1-2 кладовка пл. 3,5 кв. м.,І-3 кухня пл. 11,5 кв.м., 1-4 кімната пл.15,4 кв.м., сарай - літня кухня - Б1, 1/3 частина забору.

Як вбачається з Договору, в користування ОСОБА_5 переходить, в тому числі, і сарай-літня кухня Б-1, який ОСОБА_5 зі згоди інших співвласників та за свої особисті кошти, замість сараю-літньої кухні Б-1 збудувала гараж Б-1, та за Рішенням № 177 Виконавчого комітету Брежнівської районної ради народних депутатів від 18 травня 194 року отримала дозвіл на його експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Брежнівської районної ради народних депутатів № 178 від 18 травня 194 року, прибудову до будинку АДРЕСА_8 , а саме: а-1, а2-1 корисною площею 16,5 кв.м., належну ОСОБА_5 , визнано жилою та прийнято до експлуатації житлову площу, що виникла у зв`язку з переобладнанням гр. ОСОБА_5 , 12,8 кв.м.

На підставі договору дарування, посвідченого 13 травня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріальногоокругу Жидковим В.Ю. за реєстровим № 186, позивачу ОСОБА_2 ОСОБА_5 подарувала 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 13 березня 2015 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 9031629.

Як встановлено судом першої інстанції, співвласниками вказаного житлового будинку разом із ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , якому належить 59/200 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 травня 2003 року Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-878 та ОСОБА_3 , якій належить 59/200 частин житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 2020 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-873.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 27 травня 2021 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ», спірне домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 109,5 кв.м., житловою площею 68,0 кв.м., прибудов а-1, al-1, а4-1, тамбурів а2-1, а3-1, а5-1, трьох ґанків, гаражів Б-1, Г-1, 3-1, погрібу п/д, сараїв В-1, Є-1, Ж-1, вбиральні Д-1, М-1, душу К-1, Л-1, навісу Н-1,огорожі № 1, 3, 5, 8, хвіртки № 2, воріт № 4, водопроводу № 6, зливної ями № 7, тротуарів І, II. Житловий будинок має три ізольовані квартири, а саме: квартира АДРЕСА_3 загальною площею 48,2 кв.м., житловою 27,5 кв.м. складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею6,6кв.м.;квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 28,4кв.м., житловою 17,6 кв.м. складається з: кухні 2-1 площею 8,1 кв.м., кімнат 2-2 площею 12,3 кв.м. і 2-3 площею 5,3 кв.м., коридору II площею 2,7 кв.м.; квартира АДРЕСА_5 загальною площею 32,9 кв.м., житловою 22,9 кв.м. складається з: кухні 3-1 площею 8,3 кв.м., кімнат 3-2 площею 15,9 кв.м., 3-3 площею 7,0 кв.м., коридору III площею 1,7 кв.м.

Спірне домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці, загальною площею 0,0624 га, та має кадастровий номер: :02:003:0151 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Судом першої інстанції також встановлено, що земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності сторін, належить позивачу і відповідачам у таких частках:

- 41/100 частина - позивачу ОСОБА_2 , на підставі номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 40288843 від 27 січня 2021 p.; вартість 41/100 частки земельної ділянки, що набута у власність, визначена 26 січня 2021 р. в розмірі 6441,92 гр. у звіті про оцінку майна, виконаного ТОВ "Всеукраїнський експертно-правовий союз" і відображена у п. 1.10 договору дарування 41/100 частини ділянки.

- 59/200 частин - ОСОБА_1 на 59/200 на підставі архівного витягу з рішення міської ради від 15 березня 2007 p. № 153-08/Y, серія та номер: К-293/02-13, виданого 24 липня 2018 р. Архівним управлінням Кам`янської міської ради. Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27277081 від 26 липня 2018 р. та від 15 жовтня 2020 p.;

- 59/200 частин - ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 2020 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. за реєстровим № 2-87 4; номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 38670670 від 15 жовтня 2020 р. ;

Як встановлено в судовому засіданні судом першої інстанції, між сторонами існує певний порядок користування домоволодінням:

- позивач користується квартирою АДРЕСА_6 , погрібом літ. п/д, навісом лит. Н-1, душем літ. Л-1, вбиральнею літ. М-1, огорожею № 8, воротами № 4, зливною ямою № 7, замощенням № II, а також частиною земельної ділянки, що прилягає до квартири АДРЕСА_3 ;

- відповідач ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 28,4 кв.м., житловою - 17,6 кв.м., частиною господарчих будівель і прилеглою до квартири частиною ділянки;

- відповідачка ОСОБА_3 користується квартирою АДРЕСА_9 , загальною площею 32,9 кв.м., житловою - 22,9 кв.м., частиною господарчих будівель та прилеглою до її квартири частиною земельної ділянки.

Згідно з висновком експерта № 1066/06-21, за результатами проведення 17 червня 2021 pоку будівельно-технічного дослідження судовим експертом Харченко В.В., з урахуванням порядку користування вищевказаним домоволодінням між співвласниками, що склався, позивачу до виділу в окремий об`єкт нерухомості пропонується у житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_3 загальною площею 4 8,2 кв.м., житловою - 27,5 кв.м., яка складається з: кухні 1-1 площею 11,7 кв.м., кімнат 1-2 площею 12,3 кв.м., 1-3 площею 15,2 кв.м., санвузлу 1-4 площею 2,4 кв.м., коридору І площею 6,6 кв.м.; а також будівлі і споруди: прибудова а-1, тамбур а2-1, гараж Б-1, погріб літ. п/д, навіс лит. Н-1, душ літ. Л-1, вбиральня літ. М-1, огорожа № 8, ворота № 4, зливна яма № 7, замощення № II. Двом іншим співвласникам пропонуються: квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 28,4 кв.м., житловою - 17,6 кв.м., що складається з: кухні 2-1 площею 8,1 кв.м., кімнат 2-2 площею 12,3 кв.м. і 2-3 площею 5,3 кв.м., коридору II площею 2,7 кв.м.; квартира АДРЕСА_5 загальною площею 32,9 кв.м., житловою - 22,9 кв.м., що складається з: кухні 3-1 площею 8,3 кв.м., кімнат 3~2 площею 15,9 кв.м., 3-3 площею 7,0 кв.м., коридору III площею 1,7 кв.м., а також: прибудови al-1, а4-1, тамбури а3-1, а5-1, три ґанки, сараї В-1, Є-1, Ж-1, вбиральні Д-1, душ К-1, гараж 3-1, огорожа № 1, 3, 5, хвіртка № 2, ворота № 4, водопровід № 6, тротуари II.

Згідно запропонованому варіанту розподілу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням порядку користування, що склався, позивач ОСОБА_2 має окремий вхід до своєї частки, яка може використовуватися як самостійний об`єкт нерухомого майна. При цьому, запропонований виділ позивачу частки із спільного майна у вигляді квартири АДРЕСА_3 згідно порядку користування, що склався, не передбачає жодних реконструкцій, добудов чи переобладнань, які потребували б погодження з місцевими органами самоврядування.

Одночасно із виділом в натурі частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності з відповідачами, є необхідність виділу із спільного нерухомого майна з відповідачами частини земельної ділянки за вищевказаною адресою з урахуванням часток співвласників, розташування ізольованих квартир в будинку, надвірних будівель, споруд, що виділяються співвласникам, та порядку користування земельною ділянкою, що склався.

Згідно з висновком експерта № 1038/03-21, складеного 11 березня 2021 pоку, судовим експертом Харченко В.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, запропоновано два варіанта поділу земельної ділянки між власниками: за фактичним порядком користування, що склався між співвласниками, та відповідно до частки позивача у власності на земельну ділянку. Так, у разі виділу позивачу ОСОБА_2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , з урахуванням порядку користування, що склався між співвласниками, позивачу пропонується до виділу земельна ділянка площею 193 кв.м., а двом іншим співвласникам - 431 кв.м. (варіант № 1, друге питання експертного висновку). Згідно запропонованого варіанту виділу в натурі земельної ділянки співвласники мають окремі входи до своїх часток, які можуть використовуватися як самостійні об`єкти нерухомого майна. У разі виділу частини земельної ділянки відповідно до частки позивача у праві власності на земельну ділянку (41/100), позивачу пропонується до виділу частина земельної ділянки площею 256 кв.м., що відповідає його частці у праві власності на земельну ділянку, а двом іншим співвласникам - земельна ділянка площею 368 кв.м. (третє питання експертного висновку, варіант № 2). Згідно запропонованого варіанту розділу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 624 кв.м. (по варіанту № 2) відповідачі матимуть сервітут в районі виходу зі сторони городу площею 4 кв.м. (на схемі сервітут зазначений синім кольором у Додатку № 8). Згідно запропонованого варіанту розділу земельної ділянки співвласники мають окремі входи до своїх ділянок, які можуть використовуватися як самостійні об`єкти нерухомого майна. Для того, щоб відповідачі могли користуватися другим виходом на вулицю зі сторони городу, проходячи через земельну ділянку, що пропонується до виділу позивачу, він зобов`язуюсь забезпечити можливість проходу по частині його земельної ділянки площею 4 кв.м. на городі через калитку на вулицю, (тобто сервітутне право відповідачів на користування частиною його земельної ділянки площею 4 кв.м.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування, посвідченого 13 травня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. за реєстровим № 186, належить 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , його право власності зареєстровано 13 березня 2015 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зав реєстраційним № 9031629, а експертний варіант №2 поділу домоволодіння між співвласниками відповідає його ідеальній долі у праві спільної часткової власності, не потребує істотних переобладнань та має окремі виходи з житлової площі, разом з можливістю надання ним іншим співвласникам сервітуту проходу по частині його земельної ділянки площею 4 кв.м. на городі через хвіртку на вулицю. Разом з цим ОСОБА_2 має у власності 41/100 частку земельної ділянки та за варіантом №2 експерта поділу земельної ділянки, що відповідає його ідеальній долі у праві спільної часткової власності, саме такий варіант відповідає майновим інтересам позивача, та не поркушує права інших співвласників, а не порядок користування земельною ділянкою, що склався між співвласниками, де ОСОБА_2 буде позбавлений значної частини своєї ідеальної долі фактично.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина першастатті 15 ЦК України ).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

При вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

У частині четвертій статті 120 ЗК України вказано, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом із цим, відповідачі, заперечуючи проти запропонованих експертом варіантів поділу як домоволодіння, так і земельної ділянки, не скористались своїм правом та не заявили клопотання про призначення судових експертиз з даного питання, як докази свого заперечення, а сервітут для відповідачів з боку позивача, хоча і є обтяжливою обставиною для всіх співвласників, однак не є істотною перешкодою, порушенням їх майнових інтересів та є справедливим з огляду на правовідносини, які виникли між сторонами, і є найбільш прийнятним, а отже забезпечить ефективний варіант захисту прав та інтересів сторін.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 686/1404/19.

Верховний Суд у своїй постановах: від 09 березня 2023 рокуу справі № 296/1402/20, від 03 квітня 2019 року у справі № 636/1088/15-ц (провадження № 61-16311св18), зробив висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Одже, за усталеною практикою Верховного Суду, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився зі встановленням порядку користування як домоволодінням, так і земельної ділянки між співвласниками, що відповідає саме таким варіантам поділу, є технічно можливим та відповідає розміру й вартості як частки позивача, так і часток відповідачів, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, враховуючи ще і те, що співвласники домоволодіння та земельної ділянки не дійшли обопільної згоди щодо порядку користування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень щодо споруд: душ Л-1, навіс Н-1, вбиральня М-1, гараж Б-1, зазначених у варіанті розподілу користування майном, та їх юридичної реєстрації, однак таким доводам відповідачів у справі судом першої інстанції надавалась належна правова оцінка, а інших додаткових доводів апелянт не заявляв. Так споруди: душ Л-1, навіс Н-1, вбиральня М-1 не відносяться до категорії нерухомого майна, у зв`язку з чим не вимагається отримання дозволу на їх будівництво та правовстановлюючих документів на дані споруди. Щодо гаражу Б-1, то за рішенням виконавчого комітету Брежнівської районної ради народних депутатів від 18.05.1984 року №177 колишній власник ОСОБА_5 отримала дозвіл на його експлуатацію.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно визначено характер спірних правовідносин та матеріальні норми права, якими ці правовідносини регулюються, як і вірного висновку дійшов суд першої інстанції при розгляді даного позову, що відповідає застосованим нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: М.О. Макаров

Ж.І.Максюта