УХВАЛА

про скасування тимчасового обмеження

Справа № 621/3340/23

Провадження 6/621/38/23

20 жовтня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої,

за участю секретаря судового засідання - А.Бабич

учасники справи:

заявник (боржник у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

заінтересовані особи:

стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 ,

Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - представник Нагорна О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку ч.5 статті 441 ЦПК України з заявою, в якій просив скасувати захід забезпечення виконання судового рішення у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого щодо нього ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.04.2010 року у цивільній справі № 6-13/2010, тимчасово до виконання ним зобов`язань по погашенню заборгованості по виконавчому листу № 2-275 від 03.02.2009 року.

В обґрунтування заяви вказав, що 06.04.2010 року Зміївським районним судом Харківської області у цивільній справі № 6-13/2010 постановлено ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань по погашенню заборгованості по виконавчому листу № 2-275 від 03.02.2009 року. Про існування вказаного обмеження заявник не повідомлявся ні судом, ні уповноваженим підрозділом виконавчої служби.

22 серпня 2023 року 7 прикордонним карпатським загоном Державної прикордонної служби України йому було відмовлено у перетині державного кордону України в зв`язку із наявним обмеженням на підставі вище вказаної ухвали.

При цьому, в автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП) міститься відмітка про завершення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інформація про заявника в Єдиному реєстрі боржників також відсутня. Стягувач ОСОБА_2 з претензіями матеріального характеру до нього після завершення виконавчого провадження не зверталася.

Враховуючи, що він досяг пенсійного віку, і не є особою, яка підлягає обов`язковій мобілізації в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року, заявник просить суд скасувати захід забезпечення виконання судового рішення у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, постановленого щодо нього ухвалою суду від 06.04.2010 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2023 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_4 , задоволено його клопотання про витребування доказів та визнано участь представника органу державної виконавчої служби в судовому засіданні обов`язковою. Повідомлено про дату, час і місце судового розгляду заінтересовану особу стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 .

В судове засідання з`явилися заявник ОСОБА_3 та представник Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О. Нагорна.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, заперечень проти заяви чи інших заяв, що перешкоджають розгляду справи, не подавала.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав заяву про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України та просив її задовольнити в повному обсязі. Вказав, що виконавче провадження давно закрито за заявою стягувачки, аліменти на утримання сина давно погашені, але квитанції не збереглися. При цьому дитині (синові) вже давно виповнилося 33 роки, і всі свої батьківські зобов`язання він виконав. Про наявність накладеного обмеження він дізнався лише під час спроби перетину державного кордону України під час діє воєнного стану, бо місце його проживання знаходиться у безпосередній близькості до зони бойових дій. Вся його родина (друга сім`я) з метою безпеки життя й здоров`я виїхала за кордон, а він позбавлений такої можливості з`єднатися з сім`єю, хоча він досяг пенсійного віку, має незадовільний стан здоров`я і не підлягає обов`язковій мобілізації до лав Збройних Сил України.

Представник виконавчої служби О.Нагорна заперечувала проти задоволення заяви. Вказала, що дійсно виконавче провадження щодо ОСОБА_1 закрито за заявою стягувачки. На підставі Інструкції з діловодства, матеріали виконавчого провадження знищені через сплив встановленого 3 (три)річного строку зберігання. Однак доказів щодо повного погашення заборгованості по аліментах , на підставі чого було встановлено судом тимчасове обмеження, на даний час заявник не має, а через відсутність копій матеріалів орган ДВС також не впевнений, що заборгованість по аліментах погашена. В зв`язку з відсутністю у боржника доказів погашення заборгованості просила відмовити в задоволенні заяви.

В судовому засіданні досліджені письмові докази, додані до матеріалів справи, з яких вбачається, що заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2007 року у цивільній справі № 2-275/2007, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2007 року і до повноліття дитини (а.с.1-3)

23.01.2009 року ухвалою Зміївського районного суду від 23.01.2009 року ОСОБА_2 видано дублікат виконавчого листа відповідно до вище вказаного рішення від 27.02.2007 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06 квітня 2010 року по справі № 6-13/2010 задоволено подання відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області та обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України тимчасово до виконання ним зобов`язань по погашенню заборгованості по виконавчому листу № 2-275, виданого Зміївським районним судом Харківської області 03.02.2009 року (а.с.10)

22 серпня 2023 року рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону ОСОБА_1 відмовлено в перетинанні державного кордону України з причини тимчасового обмеження права виїзду з України на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 06.04.2010 року по справі № 6-13-10 (а.с.11)

Відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження від 30.08.2023 року виконавче провадження (ВП) № 53933526 стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито 13.05.2017 року та на даний час завершено (а.с.12)

Крім того, згідно відомостей ВП-спецрозділ, виконавче провадження № 18418197 за виконавчим листом № 2-275 від 03.02.2010 року, який надійшов 08.12.2009 стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завершено в зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачу за його письмовою заявою на підставі п.1 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.31-32)

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне:

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, встановлений розділом VІІ ЦПК України. Судовий контроль передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи - боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи - боржника, так і його скасування, - відноситься до компетенції суду.

Відповідно до статтв 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, зокрема, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, втручання у право фізичної особи - боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на статті 441 ЦПК України та статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника - фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості. (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Згідно матеріалів справи обмеження заявнику у праві виїзду за межі України було застосовано за поданням державного виконавця у межах виконавчого провадження, яке на даний час завершено, а тому будь-які законні підстави для обмеження права громадянина України у виїзді за межі України - відсутні. Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії заходу забезпечення виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є законними та обґрунтованими, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити

Скасувати обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.04.2010 року у цивільній справі № 6-13/2010 тимчасово до виконання ним зобов`язань по погашенню заборгованості по виконавчому листу № 2-275 від 03.02.2009 року

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня його складання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 30.10.2023

Суддя В.Філіп`єва