Провадження № 2др/712/54/23
Справа № 712/262/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката СЕНЕНКО Катерини Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сененко К.В. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги.

Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу. Рішенням суду від 14 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 17.01.2017 року в сумі 6 524 364 грн., інфляційне збільшення суми боргу в сумі 1 090 448 грн. 78 коп., три відсотки річних в сумі 564 373 грн. 04 коп., а всього 8 496 236 грн., а також судовий збір в сумі 11 350 грн.

15 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Сененко К.В. укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого оплата адвоката за виконання доручень становить 15 000 грн. Оплату правової допомоги клієнт проводить після підписання договору.

У зв`язку з цим, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

У зв`язку з цим, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 в поданих до суду заявах не зазначала щодо понесення витрат на правову допомогу.

Під час судового засідання, в якому брала безпосередню участь представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сенеко К.В., докази щодо понесення витрат на правову допомогу надані не були, про намір їх подати у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк заявлено не було.

Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Розрахунок суми судових витрат передбачає не лише зазначення самої суми витрат, а і того, яким чином сума обрахована, тобто за якими правилами вона визначена в тому чи іншому розмірі.

Застосування наведених положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом справи, не була подана в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ні під час судового розгляду, ні до закінчення судових дебатів.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, відповідач подала до суду після того, як суд ухвалив рішення по справі.

До цього відповідач чи її представник із заявами такого змісту не зверталися, документів, які б підтверджували понесені витрати на правничу допомогу до суду не подавали, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання, як і призначати судове засідання для його вирішення.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вказівка у ч. 8 ст. 141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Зважаючи на положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а у разі розгляду справи у спрощеному провадженні з викликом сторін - до виходу суду у нарадчу кімнату. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.06.2022 по справі № 161/5317/18 умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Ураховуючи викладене, керуючись наведеними положеннями ЦПК України та беручи до уваги висновки, що у судовому засіданні представником відповідача не було подано і не заявлено до виходу суду у нарадчу кімнату про понесення витрат на правову допомогу і необхідність їх розподілу, а заява про стягнення таких судових витрат із відповідними доказами подана до суду 26.09.2023, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката СЕНЕНКО Катерини Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: