Провадження №: 2/755/6384/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м.Києва Слободянюк А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла зазначена позовна заява.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається зі змісту даного позову, адресою реєстрації позивача та відповідача зазначено: АДРЕСА_1 , проте відповідач не зареєстрований на території Дніпровського району м. Києва.

Так, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та інформації ІТС "Реєстр територіальної громади м. Києва" за запитом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим не значиться.

В той же час, ч. 2 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Разом з тим, вбачається, що позивачка подала даний позов також за місцем свого проживання, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до змісту даної позовної заяви, сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину.

Проте вбачається, що всупереч наведених положень статей, матеріали справи не місять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею, що позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі та визначити її підсудність, відповідно до правил ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Отже, з метою визначення суду, до підсудності якого віднесено розгляд даної справи, позивачу необхідно надати належні докази зареєстрованого місця проживання відповідача або докази утримання позивачем малолітньої дитини сторін (акти, довідки тощо).

За нормою ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим, 01 вересня 2021 року почав діяти Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01 липня 2020 року № 144.

Згідно з пунктом 5.26. Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 761/5894/17, від 14 грудня 2018 року у справі № 914/809/18, від 01 жовтня 2020 року у справі № 910/8794/17, від 14 вересня 2021 року у справі № 916/2024/20.

Як вбачається з матеріалів даної позовної заяви, додані до неї письмові докази, не засвідчені відповідно до положень, передбачених Національним стандартом України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163:2020» та не у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України.

Так, надані позивачем додатки до позову - не містять підписів позивача, слів "Згідно з оригіналом" зазначення дати такого засвідчення та особи, яка його засвідчила, тому такі документи не можуть бути належними доказами на підтвердження позовних вимог, що позбавляє суд пересвідчитися у їх відповідності до оригіналу.

За вказаних судом обставин, позивач має надати додатки до позовної заяви із дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позивачем не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 28, 175, 177, 185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк