Житомирський апеляційний суд
Справа №286/810/23 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Борисюка Р.М., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/810/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Білоусенко І.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його навчанням у розмірі частини всіх доходів щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення терміну навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що її син ОСОБА_4 є повнолітнім, навчається на 3-му курсі Бердичівського педагогічного фахового коледжу Житомирської обласної ради першого рівня акредитації на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2020 по 29.06.2024. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Отримує стипендію в розмірі до 890,00 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає і його повністю утримує позивач. На момент подання позову відомо, що відповідач проходить службу в ЗСУ. Інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, отже, має можливість надавати грошову допомогу на утримання свого єдиного сина. Також останній має заборгованість зі сплати аліментів на сина, яка сплачувалася до 18 років.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у зв`язку з його навчанням в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.03.2023 і до закінчення ним навчання до 30.06.2024. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Овруцького районного суду Житомирської області та ухвалити нове судове рішення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розгляд зазначеної цивільної справи відбувся без його належного повідомлення, ухвала про відкриття провадження йому не надходила, тобто, про наявність зазначеної справи в суді він був не обізнаний та, відповідно, не зміг скористатися своїм правом для подачі відзиву на позов. Рішення суду у вказаній справі було направлено на його адресу за зареєстрованим місцем його проживання, яке він отримав 16.08.2023 року. Як вбачається із змісту рішення, їх син є студентом 3-го курсу Бердичівського педагогічного фахового коледжу Житомирської обласної ради 1 рівня акредитації денної форми навчання з 01.09.2020 року по 29.06.2024 року, отже, навчається і фактично проживає в м. Бердичеві Житомирської області. Позивач по справі проживає в с. Шоломки Коростенського району Житомирської області, що виключає її право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки син не проживає разом з нею.

Позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що їх син лише зареєстрований за адресою проживання батька, а фактично проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради від 03.10.2023 року №962, в якій зазначено фактичне місце проживання ОСОБА_4 . Їх спільний син дійсно навчається у Бердичівському педагогічному фаховому коледжі Житомирської обласної ради та отримує стипендію в розмірі 890,00 грн, про що свідчить довідка навчального закладу від 04.10.2023 року №487. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона сама його утримує, а також має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, офіційно працює у в/ч НОМЕР_1 , отже, має можливість надавати грошову допомогу на утримання свого єдиного сина. Це підтверджується відомостями ДПІ станом 03.10.2023 року №0616-23-03364 (заборгованість за аліментами була утримана з відповідача 3 платежами). Про розгляд справи був обізнаний, копію ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 18.05.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Позивач працює, але, її зарплата не дозволяє повністю утримувати сина.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 30 квітня 2020 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб (а.с.7).

Згідно довідки №39 від 01.02.2023 року, яка видана Бердичівським педагогічним фаховим коледжом Житомирської обласної ради, повнолітній син сторін є студентом 3-Б курсу Бердичівського педагогічного фахового коледжу Житомирської обласної ради денної форми навчання з 01.09.2020 по 29.06.2024 (а.с.13).

В матеріалах справи міститься довідка №579 від 19.04.2019 року про те, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки про фактичне місце проживання у житловому приміщенні/ будинку осіб № 255 від 03.03.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до довідки №98 від 02.03.2023 року, ОСОБА_3 дійсно навчається в Бердичівському педагогічному фаховому коледжі з 01.09.2020 по 30.06.2024 (форма навчання-денна, бюджет) і отримує соціальну стипендію в розмірі 890,00 грн. (а.с.14).

Згідно інформації ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №1888/4129 від 03.04.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти в розмірі на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний надавати допомогу своєму синові, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання сина, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а його батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати.

Щодо доводів апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, то в матеріалах справи (а.с.22) міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте отримання останнім копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Посилання апелянта на те, що його син є студентом і фактично проживає в м. Бердичеві, а його мати в с. Шоломки Коростенського району, то це виключає її право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки син разом з нею не проживає є безпідставним, оскільки в матеріалах справи містяться довідки про те, що ОСОБА_3 фактично проживає із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12,55).

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді