Справа № 758/8664/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2023 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви вказано, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а вказане рішення постановлено без належної перевірки правильності всіх обставин справи.

У судовому засідання ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Жовтонюк О.М. подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 вересня 2023 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, позбавлено ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_1 , усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 220,80 грн та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Правилами ст. 288 ЦПК України, встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, до заяви про перегляд заочно рішення жодного доказу в розумінні положень ст. 76 ЦПК України не додано. Отже, заявником не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування поданої заяви про перегляд заочного рішення, які б могли вплинути на зміст прийнятого рішення.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Разом з цим, звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення, що було ухвалено судом у порядку заочного провадження, заявник стверджує, що не був повідомлений про судове засідання у справі, за результатами якого ухвалено заочне рішення.

Проте, ці твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки судові повістки разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками неодноразово направлялися на адресу фактичного місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 .

Конверти поверталися до суду неврученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 35, 36, 43, 44).

Факт свого проживання за вказаною адресою ОСОБА_1 також підтвердив під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, однак не зміг пояснити суд чому він не отримував кореспонденцію за місцем фактичного проживання.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Отже, враховуючи вказані норми, встановлено, що судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомленні відповідача про час розгляду справи.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", заява N 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до §23 рішення ЄСП/1 від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі Цихановський проти України національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись віддій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS.A. V. SPAIN, №11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Враховуючи те, що заявником доказів поважності причин неприбуття у судові засідання у даній цивільній справі не надано, жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не надано, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, тому підстави для застосування ст. 288 ЦПК України відсутні, у зв`язку з чим заява підлягає залишенню без задоволення.

Ухвалюючи про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, суд у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, вважає за необхідне роз`яснити відповідачу право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду у загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 280, 284, 287, 288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

СуддяМ. М. Головчак