Справа № 569/9632/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання - Добровчан К.Ю.,

представник відповідача - Скора Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 15.09.2023 р., від 09.10.2023 р., від 25.10.2023 р. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункових коштів при звільнення з роботи,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа № 569/9632/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункових коштів при звільнення з роботи.

15 вересня 2023 року, 09 жовтня 2023 року та 25 жовтня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Власова Т.С. подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 569/2319/21 про про стягнення вихідної допомоги, у зв`язку із звільненням за п. 5 ст. 41 КЗпП України, яка перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача заперечувала щодо зупинення провадження у справі, з підстав, викладених у своїх запереченнях, поданих 29.09.2023 року. Вважає, що такі клопотання подані у справі за відсутності нормативного обґрунтування для зупинення провадження у справі та покликані лише на затягування розгляду справи, що також свідчить про зловживання процесуальними правами.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши подані клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов"язаний зупинити провадження у справі у разі об"єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові ВС КСЦ від 14.02.2022 року у справі №357/10397/19 зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, відповідно до положень ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок.

Окрім цього, слід зауважити, що необґрунтоване зупинення провадження в справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак, і права учасників процесу.

Сторони не позбавлені можливості надати у даній справі докази, що дозволять встановити фактичні обставини у справі.

У свою чергу за умови, коли рішення по іншій справі матиме значення для ухвалення судом іншого рішення, сторони не позбавлені права звернутись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Як вбачається із поданих представником позивача клопотань, підставою для зупинення провадження у справі є наявність матеріально-правового зв`язку між справами 569/9632/22 та 569/2319/21 (перебуває в провадженні Верховного Суду), який виражений в тому, що факти встановлені в одній із справ будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Однак, представник позивача не навів обґрунтованих підстав того, що об`єктивний розгляд цієї справи неможливий до вирішення справи № 569/2319/21, що розглядається Верховним Судом.

Суд зауважує на те, що наявні у вказаній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та у зв`язку з чим суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи.

Отже, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача на взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 569/2319/21 суд у цій справі має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення спору суті.

Крім того, суд вказує, що рішення у цивільній справі № 569/2319/21 (суддя Гордійчук І.О.) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нафтогаз Тепло» про стягнення вихідної допомоги у зв`язку із звільненням з роботи за пунктом 5 статті 41 КЗпП України набрало законної сили після розгляду вказаної справи в Рівненському апеляційному суді.

Зважаючи на викладене та те, що зупинення провадження у справі не повинно призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, в зв`язку з чим клопотання про зупинення провадження від 15.09.2023 р., від 09.10.2023 р. та від 25.10.2023 р. не підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Між тим, суд також зауважує, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року провадження у даній справі було вже зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 569/2319/21 (суддя Гордійчук І.О.) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нафтогаз Тепло» про стягнення вихідної допомоги у зв`язку із звільненням з роботи за пунктом 5 статті 41 КЗпП України та ухвалою суду від 17 липня 2023 року відновлено провадження у даній справі.

За таких обставин необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статей 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно із частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає роз`яснити представнику позивача ОСОБА_2 , що подача повторних клопотань про зупинення провадження у справі може бути розцінено судом як зловживання процесуальними правами за наслідками яких суд зобов`язаний буде застосувати заходи, визначені ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотань представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 15.09.2023 р., від 09.10.2023 р., від 25.10.2023 р. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункових коштів при звільнення з роботи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 жовтня 2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина