Номер провадження 2/229/2321/2023

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 р. суддя Дружківського міського суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу,

встановив:

представник позивача адвокат Деменкова Є.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Бахмутської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, згідно якого просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на жилу квартиру, яка складається з трьох жилих кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину нежилого підвального приміщення загальною внутрішньою площею 68,5 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Так, в позовній заяві представник позивача просить визнати за позивачем право власності на жилу квартиру, яка складається з трьох жилих кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на частину нежилого підвального приміщення загальною внутрішньою площею 68,5 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Також, від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Представник позивача вказує, що поданий нею в інтересах ОСОБА_1 позов не містить вимог майнового характеру.

Однак, пунктом 3 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Виходячи з викладеного, представник позивача не зазначила ціну позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві представник позивача не визначила ціну позову, не вказала жодних доказів/аргументів на визначення суми позовних вимог, а також не зазначила обставини, які не дають можливості визначити ціну майна, що в свою чергу позбавляє суд пересвідчитись у дійсності ціни позову позивача.

Поряд з цим, представник позивача вказала, що позов не містить вимог майнового характеру, а тому їй слід визначити вартість спірного нерухомого майна (жилої квартири та нежилого підвального приміщення) на теперішній час (проведення оцінки спадкового майна, тощо) та виходячи із встановленої вартості, а також з врахуванням того, що позовна заява містить дві позовні вимоги майнового характеру, за які справляється судовий збір, здійснити сплату судового збору.

Натомість, представник позивача просить звільнити позивача від сплати судового збору згідно п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Пунктом 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, положення п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» застосовуються при зверненні заявника до суду з заявою в порядку окремого провадження, а не позовного.

А тому, позивач повинна сплатити визначений судовий збір (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за кожну вимогу майнового характеру та надати суду оригінали документів, що підтверджують сплату судового збору або зазначити інші підстави звільнення позивача від сплати судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір», якщо такі є.

Враховуючи викладене, зазначена заява підлягає залишенню без руху.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позову без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Керуючись ст. ст. 136, 175-177, 185 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 8 Закону України «Про судовий збір», суд,

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Повідомити позивача та її представника про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, позов буде вважатися неподаним та повернутий.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу та представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.М.Лапченко