Справа № 444/3317/22
Провадження № 2/444/231/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

19 жовтня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, -

В С Т А Н О В И В :

19.12.2023 року ОСОБА_5 звернулася з позовом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 , що стверджується її свідоцтвом про народження. ОСОБА_7 змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_6 09.10.2021 року склав в її користь заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1888. Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_6 заповів їй середню земельну частку пай, площею 1,38 га., що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та середню земельну частку пай площею 1.46 га., що належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816.

Також, ОСОБА_6 19.02.2015 року склав заповіт в користь ОСОБА_9 , який посвідчено секретарем Волицької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за номером №1. Зі змісту цього заповіту вбачається, що ОСОБА_6 все своє майно заповів онуці ОСОБА_9 . ОСОБА_9 змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 » у зв`язку з одруженням.

Позивачка вказує, що вона звернулася до Жовківської нотаріальної контори, де відкрила спадкову справу після смерті батька на підставі наявного в неї заповіту. Коли вона почала готувати документи для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом було виявлено, що орендарем земельних ділянок, ще в 2012 році було виготовлено державні акти па право власності на земельні ділянки на підставі згаданого вище свідоцтва про право на спадщину та Сертифікату.

Так, Орендарем було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7304 га кадастровий номер :03:000:0543 серія ЯМ 288663 від 15.11.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради. Також, Орендарем було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,3146 га кадастровий номер :03:000:0436 від 20.12.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради.

Для того, щоб доказати що згадані земельні ділянки отримані ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину та Сертифікату вона зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Листом від 01.11.2022 року №29-13-0.3-3306/2-22 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило, що в електронному документообігу «Автоматизованій системі управління документами ДОК ПРОФ» відсутня документація із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки, які належать гр. ОСОБА_6 площею 0,7304 га., кадастровий номер :03:000:0534 та площею 0,1317 га., кадастровий номер :03:000:0436.

Довідкою ФОП ОСОБА_11 від 02.11.2022р. № 1-02112022 стверджується, що згідно із технічною документацією із землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність з розрахунку середньої частки (паю) із земель пайового фонду Волицької сільської ради розробленої у 2012 році ФОП « ОСОБА_11 » та затвердженої розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації № 243 від 14.03.2012 року, згідно із пунктом № 108 додатку, ОСОБА_6 передані у власність земельні ділянки загальною площею 2,4050 га., з них 1.3146 га. ріллі, та 0,7304 га. сінокосів, які в свою чергу виділені із земель пайового фонду взамін сертифікатів на право на середню частку пай серія ЛВ № 018894 на площу 1,38 га. та серії ЛВ № 073816 на площу 0,85 га.

Позивачка стверджує, що на підставі наведеного нею доведено факт, що її батько на підставі заповіту мав намір передати після своєї смерті саме земельні паї, які він мав у власності та які згодом були виділені йому внатурі.

Таким чином, вона має право отримати у власність в порядку спадкування за заповітом загадані вище земельні ділянки. У зв`язку з чим, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті батько зазначив, що він заповів їй середню земельну частку пай площею 1,38 га., що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та середню земельну частку пай площею 1,46 га, що належала йому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816. А на момент отримання свідоцтва про право на спадщину уже є земельні ділянки, які належать гр. ОСОБА_6 площею 0,7304 га., кадастровий номер :03:000:0534 та площею 0,1317 та., кадастровий номер :03:000:0436 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачка посилається на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36/4361. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13, в якому зазначено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям не передбачено.

Позивачка вважає, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

Позивачка просить визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7304 га. кадастровий номер :03:000:0543 та визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3146 га. кадастровий номер :03:000:0436.

03.08.2023 року ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2023 року (арк. спр. 26-27).

19.01.2023 року від відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області надійшло клопотання, в якому міська рада просить розгляд справи провести за наявними у матеріалами без представника Рава-Руської міської ради, у вирішення даної справи покладається на рішення суду (арк. спр. 35).

26.01.2023 року підготовче засідання у даній справі відкладено на 23.02.2023 року у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Олещук М.М. в нарадчій кімнаті (арк. спр. 37).

09.02.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідачки ОСОБА_3 адвокатом Кость Я.Р. (арк. спр. 53-56). У відзиві представник зазначає, що відповідач ОСОБА_3 та її представник не погоджуються із доводами позивача, викладеними в позовній заяві та вважають їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Так, 19.02.2015 року ОСОБА_6 склав заповіт в користь ОСОБА_9 , тепер ОСОБА_3 , якій заповів своє майно. ОСОБА_6 взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №018894 на площу 1,38 та серії ЛВ №073816 на площу 0,85 га передано у власність земельні ділянки загальною площею 2,4050 га, а саме: земельну ділянку площею 1,3146 га в с.Волиця, Жовківський район, Львівська область, кадастровий номер :03:000:0436, державний акт серія ЯМ №288662 від 19.10.2012 року та земельну ділянку площею 0,7304 га в с.Волиця, Жовківський район, Львівська область, і кадастровий номер :03:000:0543, державний акт серія ЯМ №288663 від 19.10.2012 року. 19 жовтня 2012 року на підставі розпорядження Жовківської райдержадміністрації від 14 березня 2012 року № 243 взамін сертифікатів серії ЛВ №018894 на площу 1,38 га та серії ЛВ №073816 на площу 0,85 ОСОБА_6 були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯМ №288662 від 19.10.2012 року; серія ЯМ №288663 від 19.10.2012 року, що підтверджується поданою позивачем довідкою №1-02112022 від 02.11.2022р. ФОП ОСОБА_11 , що розробляв технічну документацію на земельні ділянки. Вказані Державні акти були за життя отримані ОСОБА_6 .

Представник у відзиві посилається на те, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17розділу X «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). За вимогами пункту 9 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Нормами статті 1218 ЦКУ передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (день смерті або день оголошення померлим).

Таким чином, на дату відкриття спадщини, право спадкодавця ОСОБА_6 , на частки (паї), підтверджені сертифікатами, було припинене, оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може бути успадковане.

Отже, спадкування майна ОСОБА_6 здійснюється за заповітом від 19.02.2015 року.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 02 жовтня 2019 у справі №539/1594/17 (провадження № 61-35958св18).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.02.2023 року підготовче засідання відкладено на 21.03.2023 року у зв`язку з поданими представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 письмовими клопотаннями про відкладення розгляду справи (арк. спр. 104).

21.03.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.05.2023 року (арк. спр. 119-120).

07.04.2023 року від Жовківської державної нотаріальної контори надійшов лист, в якому зазначено, що нотаріальна контора просить розглядати дану справу у відсутності їх представника (арк. спр. 125).

04.05.2023 року судове засідання у даній справі відкладено на 06.06.2023 року у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Олещук М.М. в нарадчій кімнаті (арк. спр. 127).

В судовому засіданні 06.06.2023 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні 06.06.2023 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві мотивів, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні 06.06.2023 року позовні вимоги заперечила, просила врахувати наведені у відзиві на позовну заяву мотиви та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надіслано копію спадкової справи №10/2022 заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одночасно нотаріальна контора просить розглядати справу за відсутності їх представника (арк.спр.70).

06.06.2023 року оголошено перерву в розгляді справи до 05.07.2023 року з метою виклику в судове засідання представника відповідача та представника третьої особи, а також з метою надання представнику відповідача можливості ознайомитися з матеріалами справи (арк. спр. 137).

05.07.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області відкладено проведення судового засідання на 03.08.2023 року у зв`язку із поданою представником відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявою про відкладення розгляду справи та надання можливості брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (арк. спр. 148-149).

03.08.2023 року в судовому засіданні продовжено перерву до 28.09.2023 року, здійснено виклик учасників справи в судове засідання (арк. спр. 156-159).

28.09.2023 року в судовому засіданні продовжено перерву до 19.10.2023 року (арк. спр. 171-173).

Суд, заслухавши пояснення, позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (арк. спр. 4).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (арк. спр. 5).

Після укладення шлюбу 07.06.1986 року із ОСОБА_13 позивач своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_14 » змінила на прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (арк. спр. 6).

ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816 належала земельна ділянка площею 1,46 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Волиця Жовківського району Львівської області (арк. спр. 9).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом 13.07.2011 року ОСОБА_6 видане свідоцтво на права на спадщину після смерті його дружини ОСОБА_12 , а саме право на земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області і належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ виданого Жовківською райдержадміністрацією 10 червня 2011 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 29 червня 2011 року за №6039 (арк. спр. 7).

З матеріалів спадкової справи №10/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_6 (надана нотаріусом засвідчена копія) встановлено, що 19.02.2015 року ОСОБА_6 склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: «Все моє майно. Де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю своїй онуці ОСОБА_9 1987 р.н. зареєстрованої та проживаючої в селі Волиця Жовківського району Львівської області.» (арк. спр. 85).

Після укладення шлюбу 11.07.2019 року із ОСОБА_15 відповідач своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_16 » змінила на прізвище « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. спр. 77).

24.01.2022 року ОСОБА_3 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій зазначила, що крім неї спадкоємців немає, спадкоємцем до обов`язкової частки є ОСОБА_17 (арк. спр. 72).

11.04.2022 року ОСОБА_1 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій зазначила, що крім неї спадкоємців немає (арк. спр. 72).

Так, з матеріалів спадкової справи №10/2022 встановлено, що 09.10.2021 року ОСОБА_6 склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: «…належну мені, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Галань О.Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Львівської області 13 липня 2011 року за реєстровим №2008, земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області; належну мені на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Галань О.Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Львівської області 13 липня 2011 року за реєстровим №2008, земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області; належну мені на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №073816, виданого Волицькою сільською радою Жовківського району, Львівської області 02 грудня 1997 року, земельну ділянку площею 1,46 га, яка розташована на території села Волиця, Волицької сільської ради, Львівського (колишнього Жовківського) району, Львівської області, заповідаю: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 …» (арк. спр. 97).

20.10.2022 року ОСОБА_13 звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначив, що після смерті залишилось спадкове майно: земельні ділянки площами 1,3146 га., 0,7304 га, які розташовані на території Волицької сільської ради, Львівського району, Львівської області, просить видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно (арк. спр. 96).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,3146 га кадастровий номер :03:000:0436 від 20.12.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради (арк. спр. 101).

Також, ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7304 га кадастровий номер :03:000:0543 від 15.11.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради (арк. спр. 102).

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0436, яка розташована на території Волицької сільської ради, Жовківський район, Львівської області, площею 1.3146, належить ОСОБА_6 , дата державної реєстрації 20.12.2012 року (арк. спр. 12).

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0543, яка розташована на території Волицької сільської ради, Жовківський район, Львівської області, площею 0,7304, належить ОСОБА_6 , дата державної реєстрації 15.11.2012 року (арк. спр. 15).

Постановою державного нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2022 року №810/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 1,3146 га., 0.7304 га., що розташовані на території Волицької сільської ради Львівського району Львівської області, громадянці ОСОБА_1 відмовлено з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»: заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк. спр. 22, 103).

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України "Про нотаріат".

Згідно зі ст.5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 цього ж Закону, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.46 цього Закону нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальна дії або відмови у її вчиненні. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.14. Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктом 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до частини першої статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено із наданої державним нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі «…свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 1,3146 га., 0.7304 га., що розташовані на території Волицької сільської ради Львівського району Львівської області після смерті ОСОБА_18 …» з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Також, у цій постанові державним нотаріусом зазначено, що нею розглядається заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте із змісту та доводів позовної заяви позивачки та її представника в судовому засіданні встановлено, що предметом позовних вимог є спадкування земельних ділянок за заповітом її батька ОСОБА_6 від 09.10.2021 року, які він мав у власності та згодом які були виділені йому внатурі.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду за захистом свого порушеного права посилається на зазначену вище постанову державного нотаріуса, якою порушуються її права на оформлення спадщини.

Однак, позивачкою ОСОБА_1 постанова державного нотаріуса Галань О.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2022 року не оскаржувалась, доказів про це позивачкою суду не надано.

Як встановлено із матеріалів спадкової справи, в такій наявні відомості про те, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 до обов`язкової частки є ОСОБА_17 (сестра позивачки), що зазначено в заяві про прийняття спадщини поданої ОСОБА_3 , а також ОСОБА_13 (син померлого ОСОБА_6 ), що встановлено із заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому суд дійшов висновку про те, що позов заявлено позивачем не до всіх належних відповідачів. Суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням ст. 51 ЦПК України, не зазначила усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення.

Аналізуючи матеріали справи в сукупності доказів, встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як заявленого передчасно, та не до всіх належних відповідачів.

Наведені позивачкою та її представником доводи в позовній заяві та в судовому засіданні, а також обґрунтування, які викладені у відзиві представником відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , не спростовують наведених вище висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

За наведених обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Відповідач: Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області, юридична адреса: 80316 м.Рава-Руська, вул.Я.Мудрого, 3, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), юридична адреса: місто Жовква, вулиця Воїнів УПА, 1, Львівського району, Львівської області.

Повне рішення суду складено 30.10.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.