КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №753/9217/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

за участю: представника скаржника - адвоката Кулигіна А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кулигіна Артема Євгеновича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду міста Києва Комаревцевої Л.В.,

у цивільній справі № 753/9217/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про встановлення факту розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, за результатами розгляду якої, просила встановити факт розірвання 16 листопада 2021 року шлюбу, укладеного між нею та громадянином російської федерації ОСОБА_2 10 грудня 2020 року, що розірваний рішенням мирового судді від 13 жовтня 2021 року, судова ділянка № 14 м. Санкт-Петербург , заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві.

В обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що 10 грудня 2020 року між заявником та ОСОБА_3 укладено шлюб. 17 лютого 2022 року заявник звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. В подальшому, від ОСОБА_3 , заявнику стало відомо про те, що рішенням мирового судді від 13 жовтня 2021 року судової ділянки №14 Санкт - Петербурга шлюб укладений між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Ухвалою Дарницького районного суду від 20 грудня 2022 року провадження у даній справі було закрито. 29 березня 2023 року заявник звернулася до відділу ДРАЦС із заявою, у якій просила внести відомості про розірвання шлюбу. Однак їй було відмовлено. А так як звернутися до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду в порядку ст. 472 ЦПК України, вона не в змозі у зв`язку з відсутністю такого рішення, як і отримати його то просила суд задовольнити заяву в повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 , відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кулигін А.Є. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що у ОСОБА_1 відсутня копія тексту рішення мирового судді російської федерації від 13 жовтня 2021 року, яким шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Про наявність такого рішення, скаржнику стало відомо із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого в російській федерації 01 грудня 2021 року ОСОБА_2 . При цьому, будь-яких контактів із ОСОБА_2 чи будь-ким з російської федерації, вона не підтримує. Отримати копію такого рішення, немає можливості. У зв`язку наведеними обставинами, встановити факт розірвання шлюбу між скаржником та ОСОБА_2 можливо лише шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, що відповідає положенню ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник заінтересованої особи до суду апеляційної інстанції не заявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та звітом про доставку судової повістки повідомлення на його електронну адресу.

До початку розгляду справи від представника заінтересованої особи надійшов лист про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися виходячи з положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявник просила встановити факт розірвання шлюбу укладеного між нею та громадянином російської федерації ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням мирового судді від 13 жовтня 2021 року, судова ділянка № 14 м. Санкт-Петербур.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує судове рішення про розірвання шлюбу, яке може бути виконане в інший спосіб.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що розгляд заяви про встановлення факту розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, прямо передбачено п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а відтак, висновки суду про те, що дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Також, поза увагою суду залишилося те, що згідно положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд наділений правом відмовити у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскаржувана ухвала суду не містить таких посилань. Відтак, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства.

Враховуючи, що при перегляді справи, апеляційним судом були встановлені допущені зазначені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то з урахуванням положень ч. 4 ст.367 ЦПК України (суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права), колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулигіна Артема Євгеновича задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач: Судді: