Справа № 523/7395/23
Провадження №2/523/3307/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючої судді Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, посилаючись на те, що 12 грудня 2013 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідачки станом на 26 березня 2023 року існує заборгованість у розмірі 31554,20 грн., яка складається з: 25812,90 грн. - заборгованість за кредитом та 5741,30 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

01 травня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 травня 2023 року відповідачка надала суду відзив на позов, в якому заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. Вона дійсно 12 грудня 2013 року звернулася до банку із заявою про отримання картки для зручного перерахування власних коштів, розмір кредитного ліміту у Заяві був відсутній, з Умовами та правилами кредитування її не знайомили. У Анкеті-заяві не містилося відомостей про конкретні банківські послуги, зокрема кредитування, про строк дії кредиту, розмір процентної ставки та інші істотні умови. При цьому заява містила лише особисті дані та підпис відповідачки. Крім того, вона складена була на російській мові всупереч вимог законодавства України.

Також, відповідачка стверджує, що на Паспорті споживчого кредиту стоїть підпис, який вона не може ідентифікувати, тому вважає, що це не її підпис, сам паспорт також не містить інформацію про суму, тип кредиту тощо.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які додані до матеріалів справи, також не містять підпису відповідачки та доказів того, що вона з ними ознайомилась.

Посилання позивача на розміщення Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті не можуть братися судом до уваги, оскільки вони неодноразово змінювалися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, тому важливо узгоджувати з клієнтом усі умови договору, що не було зроблено позивачем. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає що кредитний договір між нею та позивачем укладений не був.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що підписавши заяву відповідачка підтвердила, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, саме в цих документах викладений зміст договору, така письмова форма договору відповідає законодавству України, будь-яких заперечень щодо оформлення договору та вимоги щодо його підписання на українській мові зі сторони клієнта не було.

Паспорт споживчого кредиту був підписаний стилусом на планшеті, що є власноручним цифровим підписом, який прирівнюється до власноручного підпису та має таку ж юридичну силу.

Під час укладення договору були обговорені усі істотні умови кредитування, що відображені у анкеті-заяві та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна».

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитною карткою шляхом розрахування у торгівельній мережі, поповнення рахунку, зняття готівки у банкоматах, та до певного часу належним чином сплачувала заборгованість, що свідчить про обізнаність з умовами кредитування.

При цьому відповідачка розрахунок заборгованості не спростовувала, контррозрахунок не надавала.

У запереченнях на відповідь на відзив від 31 серпня 2023 року відповідачка наполягала на тому, що ніяких документів, окрім анкети-заяви вона не підписувала, в ній були відсутні відомості щодо істотних умов договору.

Стилусом на планшеті відповідачка підписувала лише копії паспорта під час звернення до банку для отримання картки і цей підпис відрізняється від підпису, який стоїть на Паспорті споживчого кредиту.

Анкета-заява не містить умов, що невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту, який до того ж датований 01 жовтня 2021 року, а анкета-заява 12 грудня 2013 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, в матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не визнає, оскільки 12 грудня 2013 року звернулася до банку із заявою про отримання картки, а не за отриманням кредиту, кредитний договір не підписувала, картку отримувала лише для переказів на неї власних коштів та їх використання.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковомзадоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 12 грудня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримала кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн., який у подальшому був збільшений до 25000 грн., а відповідачка повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно до Умов та правил у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

У зв`язку з порушенням відповідачкою зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку позивача станом на 26 березня 2023 року існує заборгованість у розмірі 31554,20 грн., яка складається з: 25812,90 грн. - заборгованість за кредитом та 5741,30 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Зміна кредитного ліміту змінювалася з 12.12.2013 року -3000 грн і до 29.12.2021 року -25000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції, висловленої ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі)

У анкеті-заяві позичальниці від 12 грудня 2013 року процентна ставка не зазначена.

Крім відсутності належного обґрунтування та надання допустимих доказів в частині наявної у відповідачки суми заборгованості по відсоткам суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині стягнення процентів за кредитним договором від 12 грудня 2013 року, з посиланням на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачки нарахованої суми процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 25000 грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальницею кошти, в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 25 000,00грн., та судовий збір в розмірі 2684 грн.

В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Суддя

Повне рішення складено 23 жовтня 2023 року