печерський районний суд міста києва
Справа № 2-3600/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань Сміян А.Ю.,

за участю:

боржника: не з`явилась,

стягувача: не з`явився,

приватного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № 64103984 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3600/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 10.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду зі скаргою на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича (далі - Приватний виконавець Ярошенко К.Ю.) та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № 64103984 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3600/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 10.07.2014 року, у якій просить: поновити боржнику процесуальний строк на оскарження постанови Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року, визнавши поважними причини його пропуску; визнати неправомірними дії Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 року № 2-3600/12; зобов`язати Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2021 року № 64103984, відкритого на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 року № 2-3600/12 та відновити становище, яке існувало до порушених прав та законних інтересів боржника; стягнути з Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. на користь боржника всі понесені нею судові витрати, серед яких судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката, попередня вартість яких становить 20 000,00 грн.

В обґрунтування скарги боржник зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року у справі № 2-3600/12 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 (прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_1 ) на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 11 927,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (1 долар США = 7,9930 грн.) становить 95 333,87 грн., а також стягнуто суму судового збору в розмірі 1 542,00 грн.

На підставі цього рішення суду 10.07.2014 року ПАТ «Родовід Банк» видано виконавчий лист з кінцевим строком пред`явлення до виконання до 16.10.2014 року.

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - стягувач, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме, з ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у цивільній справі № 2-3600/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року у справі № 2-3600/12 заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено та постановлено замінити стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні розглядалась судом за відсутності боржника, яку не повідомили належним чином про розгляд справи, у зв`язку з чим боржник подала апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року у справі № 2-3600/12.

Боржнику стало відомо про існування цієї ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року у справі № 2-3600/12 після того, як з березня 2021 року їй перестали виплачувати заробітну плату за місцем роботи, посилаючись на постанову Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, не ознайомлюючи скаржника з цією постановою.

24.02.2021 року представник боржника надіслав Приватному виконавцю Ярошенку К.Ю. адвокатський запит, в якому просив надіслати на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу з метою своєчасного реагування на порушені права боржника.

На час подання даної скарги до суду письмової відповіді на адвокатський запит представник боржника не отримав.

08.04.2021 року через мережу Інтернет боржник ознайомилась з документами по виконавчому провадженню № 64103984, а саме: з постановою про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року; постановою про стягнення основної винагороди від 12.01.2021 року; постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.01.2021 року; постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.01.2021 року; постановою про арешт майна боржника від 12.01.2021 року; постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.02.2021 року; постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 12.01.2021 року; постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.02.2021 року; постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 11.02.2021 року.

В порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року вказані документи не були надіслані боржнику.

Боржник вважає, що оскаржувана постанова Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року винесена з порушенням ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, за якою строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить один рік, починаючи з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

Оскільки рішення суду у даній справі набрало законної сили 16.10.2013 року, кінцевим строком пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання є 16.10.2014 року.

Відтак, Приватний виконавець Ярошенко К.Ю. повинен був відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження у зв`язку зі спливом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Стягувач вважає, що у зв`язку з наведеним оскаржувана постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Боржник у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Стягувач в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд визнав можливим провести розгляд скарги у відсутність учасників справи.

Дослідивши скаргу на дії приватного виконавця та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічні приписи містяться у ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а є процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 466/948/19 міститься висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

З поданої до суду скарги на дії приватного виконавця вбачається, що про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року боржник довідалась у лютому 2021 року з огляду на те, що 24.02.2021 року представник боржника надіслав Приватному виконавцю Ярошенку К.Ю. адвокатський запит, в якому просив надіслати на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу та, не отримавши відповіді, лише 08.04.2021 року дізнавшись у телефонному режимі номер виконавчого провадження, через мережу Інтернет скаржник ознайомилась з матеріалами цього виконавчого провадження.

З апеляційної скарги боржника на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2020 року у справі № 2-3600/12 також вбачається, що станом на час подання цієї апеляційної скарги - 10.03.2021 року боржнику було відомо про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року, зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана ухвала дозволила заявнику відкрити виконавче провадження за спливом строку для пред`явлення до виконання у Приватного виконавця Ярошенка К.Ю., який не тільки відкрив виконавче провадження в порушення діючих норм, але і наклав арешт та намагається реалізувати майно інших осіб, власником якого відповідач не є.

З огляду на зазначене, боржник дізналася про порушення її права у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження 24.02.2021 року.

Отже, для боржника перебіг строку на звернення до суду з даною скаргою почався 25.02.2021 року та закінчився 09.03.2021 року, враховуючи положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, за якими якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

До суду з даною скаргою боржник звернулась 09.04.2021 року, тобто, через місяць після спливу строку, встановленого ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи приписи ст.ст. 126, 449 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скаргу на дії приватного виконавця подано з пропущенням строку, визначеного ст. 449 ЦПК України; на час подання даної скарги до суду - 09.04.2021 року боржник втратила право на оскарження постанови Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року.

При цьому, саме на скаржника (заявника) покладається обов`язок доведення дотримання ним імперативних строків звернення зі скаргою на дії приватного виконавця.

Посилання боржника на ті обставини, що оскаржувана постанова приватного виконавця не отримана боржником та що вона ознайомилась з цією постановою лише 08.04.2021 року через мережу Інтернет, суд оцінює критично, оскільки про наявність відкритого щодо неї виконавчого провадження боржник могла та повинна була дізнатись, враховуючи обізнаність про відрахування з її заробітної плати, зокрема, з відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (Автоматизованої системи виконавчого провадження), що є у відкритому доступі в мережі Інтернет на сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://minjust.gov.ua/m/ediniy-derjavniy-reestr-vikonavchih-provadjen, у якому містяться дані про боржника, стягувача, номер виконавчого провадження та дату його відкриття, реквізити та контактні дані органу ДВС / приватного виконавця.

Підставою оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 64103984 від 12.01.2021 року боржник зазначає пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання без поважних причин, що перешкоджали б протягом близько 7 років пред`явити стягувачу виконавчий лист до виконання, та відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження після спливу такого строку.

Враховуючи підставу оскарження постанови, зокрема, відкриття виконавчого провадження з порушенням строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, для чого необхідними та значущими є відомості про дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що боржник мала можливість звернутись з даною скаргою до суду в передбачений ст. 449 ЦПК України десятиденний строк з дня, коли вона дізналася про порушення її права - з 24.02.2021 року. Об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для боржника подати до суду у встановлений законом строк скаргу судом не встановлено.

У разі відсутності у боржника екземпляру оскаржуваної постанови, вона не була позбавлена можливості подати до суду клопотання про витребування у приватного виконавця доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, згідно з частиною першою якої учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Про те, що боржнику було відомо про відкрите Приватним виконавцем Ярошенком К.Ю. виконавче провадження № 64103984 від 12.01.2021 року, яке, на думку боржника, відкрито з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на пропущення строку для пред`явлення до виконання, свідчить й апеляційна скарга представника боржника від 10.03.2021 року на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2020 року у даній справі.

За положеннями ч. 2 ст. ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зазначена норма передбачає право суду поновити пропущений строк для подання скарги на дії, зокрема, приватного виконавця у разі наявності причин, які суд визнає поважними.

У поданій до суду скарзі боржник просить поновити процесуальний строк на оскарження постанови Приватного виконавця Ярошенка К.Ю. про виконавче провадження № 64103984 від 12.01.2021 року, визнавши поважними причини його пропуску.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 755/8494/16-ц зазначено, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

У постанові Великої Палати Верховного суду від 03.10.2018 року у справі № 320/7888/16-ц міститься висновок: що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії, у даному випадку на подання скарги.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, враховуючи, що боржник звернулась зі скаргою до суду 09.04.2021 року, у якій оскаржує постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2021 року, а про порушення своїх прав та наявність відкритого виконавчого провадження боржник дізналась принаймні 24.02.2021 року та в десятиденний строк з цієї дати мала можливість звернутись до суду з даною скаргою, судом не встановлено наявності поважних причин (об`єктивних, непереборних, істотних труднощів) пропуску боржником строку на подання скарги на вказану постанову приватного виконавця, отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

З огляду на зазначене, зважаючи, що скарга подана боржником після закінчення процесуального строку, встановленого законом, поважні причини для поновлення цього строку відсутні, суд дійшов висновку про залишення скарги без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 449-452 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № 64103984 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3600/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 10.07.2014 року - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 16.08.2023 року.

Суддя Хайнацький Є.С.