Справа № 466/4732/23
Провадження № 2/466/1532/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

секретаря судового засідання Філевич У.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Миргорода В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звертається адвокат Паляничко Павло Олексійович до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Шевченіквської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

у с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 листопада 2018 року батьки дитини ОСОБА_8 та ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Львів розірвали шлюб. Це стало причиною того, що батько дітей почав проживати окремо. Дитина залишилися проживати разом з матір`ю.

Позивач зазначає, що ще під час спільного проживання відповідачка поводила себе агресивно у сім`ї, чим викликала страх у дитини, а після припинення спільного проживання втратила інтерес до доньки. Зокрема, відповідачка не цікавиться її життям, успіхами у навчанні, не виявляє батьківських почуттів , окрім цього відповідачка веде аморальний спосіб життя та не може надати дитині належного виховання та піклування.

Позбавлення матері батьківських прав не завдасть дитині ніякої моральної шкоди, оскільки зв`язок між ними вже давно втрачено, дитина ,яка на даний час досягла десятирічного віку , не бачить у своєму подальшому житті присутності матері через її безвідповідальний спосіб життя.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що усі підстави, для позбавлення її батьківських прав, зазначені у позові ОСОБА_1 є надуманими, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Тому позов є безпідставною та не підлягає задоволенню. У судовому засіданні відповідачка та її представник пояснили, що ОСОБА_8 проживає окремо від позивача та дитини, яка прийняла рішення жити з батьком. Позивач її оговорює в очах дитини, через це донька віддалилась від неї, вони дійсно рідко зустрічаються , не мають тем для розмови . Але вона любить свою доньку і надіється, що з часом їх відносини налагодяться.

У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В. підтримав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РІшенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року розрвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

З висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що малолітня ОСОБА_6 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 21.06.2023 року складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району, за вказаною адресою умови проживання задовільні : у дитини є окрема кімната, в якій наявне місце для сну та навчання ;дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону. ОСОБА_1 повідомив, що з часу припинення шлюбних відносин донька залишилась проживати з ним.

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.06.2023 року складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району за адресою проживання ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , встановлено, що за даною адресою для дитини немає окремого облаштованого місця для сну. ОСОБА_5 у бесіді із працівниками «Служби у справах дітей» повідомила, що спілкується з донькою, бачиться з нею рідко, оскільки цього не бажає сама дитина, між нею та донькою втрачено психо-емоційний зв`язок. У зв`язку із цим вона звернулась у Львівський міський центр соціальних служб з метою отримання консультацій психолога з метою налагодження психо-емоційного контакту з дитиною. Також зазначила, що любить ОСОБА_9 та має намір виконувати батьківські обов`язки.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_6 у присутності представника органу піки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та представників сторін надала пояснення про те, що не бажає проживати з матір`ю, визначила для себе місце проживання з батьком. Кілька разів мати приходила до них додому, але як правило ,була у нетверезому стані, тому розмови з нею не вийшло. Мати рідко їй щось купує, при зустрічі може передати банан чи чіпси, одяг їй купує бабуся мати ОСОБА_5 . Номер матері у своєму телефоні вона заблокувала, бо не хоче із нею спілкуватись. Кілька разів бачила, як мама нюхає через трубочку якийсь порошок, часто при зустрічах зауважила, що мама перебуває в нетверезому стані. Таке викликало у неї негативне відношення до матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину.

У статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Разом з тим, як вбачається із пояснень сторін, між ними склалися конфліктні відносини, вони не можуть досягти порозуміння у питаннях участі у вихованні дитини. ОСОБА_5 дійсно не приймає належної участі у вихованні та утриманні дитини , не має порозуміння із власною дитиною .

Однак, у судовому засіданні не доведено факту злісного ухилення відповідачкою від виховання дитини, чи наявність обставин , які б вкрай негативно впливали на свідомість дитини , її життя та здоров`я з боку матері. Враховуючи відсутність фактів злісного нехтування ОСОБА_5 своїми батьківськими обов`язками щодо дочки ОСОБА_9 , беручи до уваги бажання матері спілкуватись з дитиною, яке хоч на момент розгляду справи судом і не в повній мірі реалізовується, але має перспективи до покращення стосунків між матір`ю і дитиною за умови усвідомлення самою матір`ю її ролі у житті дитини та необхідності виконання свого материнського обов`язку .

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що відповідачка зловживає алкоголем та наркотичними речовинами, оскільки із довідки № 1518 від 01.06.2023 року вбачається, що відповідачка на наркологічному обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Суд також приймає до уваги той факт, що відповідачка звернулась до Львівського міського центру соціальних служб з метою отримати послуги психолога щоб відновити психо-емоційний зв`язок з донькою. А отже має намір брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою.

Пунктом 2 ст.8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хант проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків.

Відтак, суд вважає, що на даний час вимога позивача щодо позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасною , оскільки така не доведена наявними у справі доказами . Позбавлення матері її прав на даний час суд вважає таким, що зашкодить інтересам дитини.

При цьому, слушним суд вважає попередження органу опіки та піклування відповідачці про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 , а також роз`яснення, що ухилення матері від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на неї відповідальності, встановленої законом.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.150-152, 155, 164 Сімейного кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звертається адвокат Паляничко Павло Олексійович до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Шевченіквської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Повний текст рішення складено 31.10.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г. Б. Білінська