Справа № 369/8453/23
Провадження № 2/369/4623/23
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2023 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/8453/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі відповідач) з позовом про стягнення річних. Також позивач просив суд справу вирішити без позивача, у випадку відсутності відповідача винести заочне рішення.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 23.10.2019 року відповідач за договором позики взяв у позивача в борг 35 000 доларів США для закупки товарів з подальшою реалізацією. Кошти відповідач зобов`язався повернути 25.03.2020 року. До цього часу борг не повернуто, виконання договору тільки в місті Боярка.

Відсотки позикодавцю розраховується за період з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання 18.10.2023 року не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання 18.10.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторне неявку відповідача у судове засідання, повідомленого належним чином, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії розписки власноруч написаної відповідачем, 23 жовтня 2019 року за договором позики ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 35 000 дол. США строком на 5 місяців, які зобов`язався повернути 25 березня 2019 року, а також повернення боргу можливе і 25 січня 2020 року (а.с.7).

У позовній заяві позивач вказує, що сторонами було погоджено дату повернення коштів - 25 березня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії розписки власноруч написаної відповідачем, 23 жовтня 2019 року за договором позики ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 35 000 дол. США строком на 5 місяців, які зобов`язався повернути 25 березня 2019 року, а також повернення боргу можливе і 25 січня 2020 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (статті 1047 ЦК України).

Факт передачі коштів підтверджується наданою позивачем розпискою від 23 жовтня 2019 року.

Згідно цієї розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену суму позики через п`ять місяців, зазначивши дату повернення грошових коштів 25 березня 2019 року.

Суд вважає, що відповідно до розписки від 23 жовтня 2019 року відповідач позичив у позивача грошові кошти строком на п`ять місяців, та що повернення боргу можливе і 25.01.2020 року, а відтак в розписці допущена описка в написанні дати повернення грошових коштів - «25 березня 2019 року».

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів у розмірі 1 000 дол. США є невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати йому процентів за договором позики в обумовленому розмірі за період з 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної за результатами розгляду цивільної справи № 444/9519/12 у постанові від 28 березня 2018 року, визначено, що зі спливом визначеного договором строку кредитування право кредитодавця (позикодавця) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (позикою) припиняється. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих ним 10 % за умовами договору позики у розмірі 1 000 дол. США. за період 01 січня 2023 року по 01 червня 2023 року є необґрунтованими, адже за договором позики грошові кошти у борг надавалися строком до 25.01.2020 року, а нараховувати передбачені договором проценти за позикою після спливу визначеного договором строку законом не передбачено.

Тобто, зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, а відтак після 25 січня 2020 року позивач не мав правових підстав для їх нарахування та примусового стягнення з відповідача.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року в справі № 760/16670/16-ц, від 19 червня 2019 року в справі № 498/1105/15-ц, від 28 серпня 2019 року в справі № 469/1578/16-ц, від 09 червня 2021 року в справі № 759/8017/18, від 16 червня 2021 року в справі 363/2630/18.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються із судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення річних залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.

Повне рішення складено: 27.10.2023 року.

Суддя А.В. Янченко