СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1074/17

пр. № 2/759/47/23

24 жовтня 2023 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Мовчана О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фурдакова Марія Олексіївна про визнання недійсним договору довічного утримання, суд-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фурдакова М.О., в якому просив визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 і відповідачкою, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О. 21.01.2014 р. і зареєстрованим у реєстрі за № 23.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2017 р. відкрито провадження у справі (т. 1 а.с.13).

Розпорядження керівника апарату суду від 15.05.17 р. призначено і проведено повторний автоматизований розподіл справи (т. 1 а.с. 17, 18).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Величко Т.О. (т. 1 а.с. 19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2017 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру квартиру АДРЕСА_1 , заборонено відповідачці вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаної квартири (т. 1 а.с. 28-29).

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.10.2020 р. призначено і проведено повторний автоматизований розподіл справи (т. 2 а.с. 224, 225).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2020 р. задоволено заяву про самовідвід судді Сенько М.Ф. (т. 2 а.с. 226).

Розпорядженням керівника апарату суду 05.11.2020 р. № 378 призначено і проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя (т. 2 а.с. 228-229).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2020 р. справу прийнято до провадження суддею Шум Л.В., розпочато підготовче провадження у справі, призначено по справі підготовче судове засідання (т. 2 а.с. 231-232).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2021 р. закрито підготовче провадження (т. 3 а.с. 76).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.03.2023 р. задоволено клопотання представника відповідачки, призначено посмертну судово-психіатричної експертизу, зупинено провадження у справі (т. 3 а.с. 132).

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2023 р. задоволtyj fпеляційну скаргу представника позивача, скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22.03.2023 р., справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 178-181).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.23 р. поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 24.10.2023 р. на 12-00 год. (т. 3 а.с. 185).

В судове засідання 24.10.2023 р. відповідачка не з`явилась. Електронною поштою до суду 24.10.2023 р. надійшло звернення представника відповідачки адвоката Бевз В.В. про те, що вона не може прибути до суду у зв`язку із участю у слідчій дії, просить відкласти розгляд справи. Це звернення надійшло до суду без завірення електронним цифровим підписом. Суд не вбачає можливості визнання поважними причин неприбуття сторони відповідача у судове засідання, оскільки доказів, із яких суд міг би встановити таку поважність, не надано. Саме по собі звернення представника відповідачки до суду не є доказом поважності причини неприбуття до суду. Крім того, суд не мав змоги ідентифікувати підписувача вказаного звернення без накладення електронного підпису. До того ж відповідачка має двох представників. Адвокат Бевз В.В. з`являлась до суду не на всі судові засідання, останній раз була присутня у судовому засіданні, яке відбулось 09.02.2022 р. (т. 3 а. 93-95). Інтереси відповідачки представляє також ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідчених довіреностей, оригінал і копії яких є у матеріалах справи (т. 1 а.с. 36, т. 2 а.с. 33, т. 3 а.с. 14 і 127). До суду не надано відомостей про припинення представництва ОСОБА_5 за довіреністю від 02.02.2023 р., строк якої становить 3 роки (т. 3 а.с. 127).

В зв"язку з вищезазначеним, суд вважає неявку відповідачки та її представників в судове засідання без поважних причин і приходить до висновку щодо слухання справи за відсутності зазначених осіб на підставі наявних доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2011 р. отримав черепно-мозкову травму. Внаслідок цього стався забій головного мозку і субдуральна гематома. Йому зробили операцію на головному мозку у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Після виписки з лікарні психічний стан ОСОБА_3 погіршувався, травма головного мозку вплинула на його інтелектуальні здібності та емоційно-вольову сферу. Відповідачка є рідною сестрою позивача. У 2016 р. у зв`язку із значним погіршенням психічного стану батька позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва про визнання недієздатним ОСОБА_3 і встановлення над ним опіки. У справі №759/3882/16-ц проводилась судово-психіатрична експертиза, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 666 від 13.09.2016 р. ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним захворюванням: деменція поєднаного ґенезу (травматично-судинного) (МКХ-10, F02.8), за своїм психічним станом ОСОБА_3 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2017 р. у цивільній справі №759/3882/16-ц визнано ОСОБА_3 недієздатним, встановлено над ним опіку, призначено опікунами позивача і відповідачку. Під час розгляду справи №759/3882/16-ц позивач узнав про укладення між відповідачкою і ОСОБА_3 договору довірчого утримання, посвідченого 21.01.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О. Предметом цього договору є належна ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що волі ОСОБА_3 на укладення цього договору не було, бо внаслідок психічного розладу він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким психічним станом ОСОБА_3 скористалася відповідачка, яка схилила батька до вчинення договору довічного утримання. Після смерті ОСОБА_3 21.02.2018 р. позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі визнання недійсним договору довічного утримання, він має право успадкувати частину квартири. Підставами визнання недійсним договору вказує ч. 1 ст. 225 і ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України.

У письмовому поясненні позивач вказав, що після виписки із лікарні у 2011 р. і смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дружиною ОСОБА_6 приходив до батька кілька разів на тиждень. Мав ключі від його квартири. Поговорити з ним про щось сутєве не можна було через ослаблення його інтелекту. Інколи він не правильно називав імена. Пам`ять у нього погіршувалася. Він нічим цілеспрямованим не займався, ні книг, ні пресу не читав, телевізор не дивися. Частіше за все він мовчки сидів або лежав. Говорити він міг лише про елементарні речі, часто губив думку, коли починав щось розповідати. Виводив його на вулицю прогулятися. Сам ОСОБА_3 не міг одягнутися і піти на вулицю прогулятись. З квартири він сам не виходив. Емоційні прояви у ОСОБА_3 згасли, він не радів і не виказував смуток або горе. Він не орієнтувався у датах, не пам`ятав дні народження членів сім`ї, родичів, знайомих, а тому не вітав їх із календарними чи особистими святами. У січні 2014 р. прийшов до батька і не зміг відкрити своїм ключем двері квартири, оскільки були поміняні замки. Відповідачка пояснила, що через зниження інтелектуальних здібностей ОСОБА_3 вона переживає, що він може сам піти кудись і спричинити шкоду у квартирі. Тому вона поміняла замки на вхідних дверях квартири, а також поставила замки на дверях усіх кімнат квартири. Із цього часу позивач відвідував батька тільки у присутності відповідачки або її доньки (т. 2 а.с. 12-13).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У обгрунтування позову посилався на висновок судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р., підготовленим експертами Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України", а також висновком судово-психіатричного експерта № 666 від 13.09.2016 р., підготовленого експертами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз у справі №759/3882/16-ц.

Відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти позову (т. 1 а.с. 61-64). Підтвердила отримання ОСОБА_3 черепно-мозкової травми у 2011 р. і проходження лікування в нейрохірургічному відділенні Київської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги, укладення із ним 21.01.2014 р. договору довічного укладення. Заперечувала, що у момент укладення цього договору ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Приватний нотаріус Фурдакова М.О. перевірила дієздатність ОСОБА_3 перед укладенням договору довічного укладення. На час підписання вказаного договору за консультацією, отриманою від лікарів, якими обстежувався, ОСОБА_3 виявляв ознаки ураження головного мозку судинного генезу, але за своїм психічним станом у момент підписання договору довічного утримання усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Між позивачем і ОСОБА_3 були конфліктні відносини, останній не потребував опіки від позивача.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка показала, що уклала спірний договір довічного утримання за пропозицією ОСОБА_3 . Про укладення договору не повідомляла позивачу. Після укладення цього договору ОСОБА_3 був неодноразово оглянутий лікарями, зокрема, лікарем-психіатром клініки імені Гальченко Білоголовським І. В., який підтвердив відсутність психічних розладів у батька. На момент укладення спірного договору і після цього ОСОБА_3 вів активний образ життя, зокрема, писав і направляв письмові звернення до державних установ, отримував пенсію, здійснював оплату житлово-комунальних послуг, спілкувався зі знайомими, читав газети. Відповідачка підтвердила, що була присутня під час огляду ОСОБА_3 лікарем-психіатром 18.05.2016 р. і експертами-психіатрами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз 13.09.2016 р. під час розгляду справи про визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, у момент укладення спірного договору довічного утримання ОСОБА_3 міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Стороною позивача не доведено протилежне. Визнав належним доказом висновок судово-психіатричного експерта № 666 від 13.09.2016 р., підготовленого експертами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз. Заперечував проти висновку судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р., підготовленим експертами Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України", як такого, що проведено із порушенням закону, неуповноваженою установою, без дослідження матеріалів справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фурдакова М.О. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Батько позивача і відповідачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав черепно-мозкову травму 19.08.2011 р., наслідком чого був забій головного мозку і субдуральна гематома. У зв`язку із цим ОСОБА_3 із 26.08.2011 р. до 01.10.2011 р. проходив лікування у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, де йому 26.08.2011 р. проводилось оперативне втручання по видаленню субдуральної гематоми. Із виписки № 22555 від 20.11.2015 р. із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 в задовільному стані виписаний для подальшого амбулаторного лікування під наглядом невролога, хірурга поліклініки за місцем проживання (т. 1 а.с. 3).

21.01.2014 р. ОСОБА_3 уклав із відповідачкою договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О. і зареєстровано у реєстрі за № 23 (т. 1 а.с. 85-86). За умовами цього договору ОСОБА_3 передав у власність відповідачці належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого та зобов`язалась надавати ОСОБА_3 довічно матеріальне забезпечення.

У 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_3 і встановлення над ним опіки. Вказана справа розглянута судом під №759/3882/16-ц. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2017 р. у цивільній справі №759/3882/16-ц визнано ОСОБА_3 недієздатним, встановлено над ним опіку, призначено опікунами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 51).

За клопотанням сторони позивача суд витребував із архіву Святошинського районного суду м. Києва матеріали справи №759/3882/16-ц і дослідив їх у судовому засіданні. У матеріалах справи №759/3882/16-ц є висновок судово-психіатрична експертиза № 666 від 13.09.2016 р., підготовлений експертами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Козерацькою О.А. (а.с. 62-64). Експерти дійшли висновку, що ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним захворюванням: деменція поєднаного ґенезу (травматично-судинного) (МКХ-10, F02.8), за своїм психічним станом він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. У цьому висновку експертами описаний психічний стан ОСОБА_3 : контакт малопродуктивний, дозорієнтований у часі, місці, називає плинучий рік 2013-й, не знає який зараз місяць, не пам`ятає числа, не може сказати дату народження, але правильно називає рік народження, мету експертизи не розуміє, повідомляє, що у нього є донька та син, він проживає разом з донькою, донька присутня при експертизі. Експерти визначили, що у ОСОБА_3 виявляється загальмований темп психічних процесів, утруднення процесів концентрації та переключення уваги, підвищена виснажливість психічних процесів за гіпостенічним типом, виявляються грубі порушення пам`яті, мислення, він не може сказати з ким прийшов на експертизу (з донькою, дружиною чи сестрою), не може повідомити, в якому році і від чого померла його дружина, неправильно повідомляє свій вік. Експертами описані дослідження, які вони проводили із ОСОБА_3 , однак той не засвоював інструкцій, не утримував їх, а тому виявив повну неспроможність при виконанні експериментальних завдань. Експерти виявили грубі порушення пам`яті, інтелекту, критичних здібностей ОСОБА_3 . При цьому експерти дослідили довідку лікаря-психіатра Білоголовського І. від 18.05.2016 р. про те, що ОСОБА_3 виявляє ознаки вікових змін на тлі початкової стадії атеросклерозу судин головного мозку без психічних порушень і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними.

У судовому засіданні 09.02.2022 р. представник відповідачки ОСОБА_5 заявив, що визнає за належний і допустимий доказ висновок судово-психіатричної експертизи № 666 від 13.09.2016 р., підготовлений у справі №759/3882/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у віці 89 років (т. 1 а.с. 25).

Стороною позивача надано до суду висновок судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р., підготовленим експертами Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" Шумом С.С. і Козерацькою О.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд визнає за належний, допустимий і достовірний доказ висновок судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування позову сторона позивача посилається на наявність у ОСОБА_3 психічного розладу у момент вчинення спірного договору довічного утримання, в наслідок чого той не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено принцип презумпції психічного здоров`я, згідно якого кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зі змісту ч. 3 ст. 7 Закону України "Про психіатричну допомогу" вбачається можливість визначення стану психічного здоров`я особи та встановлення діагнозу психічних розладів внаслідок проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Нормами ЦПК України надано право учаснику самостійно отримати висновок експерта і подати його до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно до ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Згідно до ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ст. 7-1 Закону України "Про судову експертизу" підставою проведення судової експертизи може бути договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Позивачем надано до суду копію договору про проведення експертизи №34 від 04.10.2019 р., який він уклав із ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" (т. 2 а. 249-250).

Після зміни складу суду суд відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України ухвалив рішення про повторне проведення підготовчого провадження (т. 2 а.с. 231-232). Призначення попереднім складом суду за заявою представника позивача посмертної судово-психіатричної експертизи відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2018 р. (т. 1 а.с. 152-153) не обмежує сторону позивача подати до суду висновок експерта, складений на її замовлення.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що станом на 04.10.2019 р. ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" не була експертною установою, яка має право проводити судово-психіатричну експертизу, із огляду на таке.

Наказом МОЗ України від 29.06.2017 р. №722 "Про організацію служби судово-психіатричної експертизи" затверджено перелік установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи (т. 2 а.с. 113). Наказом МОЗ України від 17.07.2019 р. №1626 визнано таким, що втратив чинність, наказ МОЗ України від 29.06.2017 р. № 722 «Про організацію служби судово-психіатричної експертизи» (т. 2 а.с. 115 (на звороті)).

Відповідно до п. 3 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом МОЗ України від 08.05.2018 р. № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 р. за № 719/32171, судово-психіатричні експертизи проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи МОЗ України.

ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" створена згідно з Наказом МОЗ України від 11.05.2006 р. №268 "Про організацію роботи з моніторингу алкогольної та наркотичної ситуації в Україні", є правонаступником Державного закладу "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України" згідно з наказом МОЗ України від 14.09.2018 р. №1673 "Про реорганізацію Державного закладу "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України", про що зазначено у п. 3 Загальних положень Статуту ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України". Вказаний статут затверджений Наказом МОЗ України від 19.10.2018 р. № 1884 (а.с. 116-117 т. 2). У п. 1 розділу ІІІ цього статуту записано, що метою створення Центру є, зокрема, проведення судово-психіатричних експертиз (т. 2 а.с. 117 (на звороті)).

Отже, станом на 04.10.2019 р. ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" мало право проводити судово-психіатричну експертизу.

Експерти Шум С.С. і Козерацька О.А. вказані у Реєстрі атестованих судових експертів. Експерт Шум С.С. має перший кваліфікаційний клас судового експерта, експертний стаж 11 років, наукову ступінь кандидата медичних наук. Експерт Козерацька О.А. має вищий кваліфікаційний клас судового експерта (т. 3 а.с. 89), експертний стаж 25 років, наукову ступінь кандидата медичних наук.

За клопотанням представника позивача до суду викликано експерта Козерацьку О.А. для роз`яснення висновку судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р.

У судовому засіданні 09.02.2022 р. приведено до присяги експерта Козерацьку О.А. (т. 3 а.с. 92), яка повідомила, що позивач надав експертам фотокопії матеріалів справи № 759/1074/17, медичної документації, яка перебувала у матеріалах вказаної справи, аудіозаписи судових засідань, які проводились у цій справі. Також експерт підтвердила, що у 2016 р. брала участь у складі комісії експертів у огляді Полянського І.О. під час проведення судово-психіатричної експертизи по справі №759/3882/16-ц про визнання ОСОБА_3 недієздатним, тоді для експертів було очевидним наявність у останнього слабоумства. У тому стані слабоумства, у якому вона оглянула ОСОБА_3 у 2016 р., він не міг бути здоровим 21.01.2014 р. у момент вчинення спірного договору довічного утримання. Експерт роз`яснила, що у висновку експерта наведені наукові дані щодо тривалості розвитку деменції при розладах пізнього віку, яка складає 10,2 роки. Експертами критично оцінено складені лікарем-психіатром ОСОБА_11 довідку про психіатричний огляд ОСОБА_3 і консультативний висновок щодо відсутності у останнього психічних розладів станом на 18.05.2016 р., оскільки за кілька місяців не може виникнути деменція, медичних документів про хвороби ОСОБА_3 у цей період часу не надано. На питання учасників справи експерт Козерацька О.А. роз`яснила, що у осіб із деменцією зберігається навик письма, вони можуть робити особистий підпис, переписувати текст, але пояснити зміст переписаного тексту не можуть. Тому експерти дослідили, але відхили заяву ОСОБА_3 від 18.05.2016 р., посвідчену нотаріусом, у підтвердження його здатності усвідомлювати текст такої заяви. За результатами проведення посмертної судово-психіатричної експертизи експерти визначили, що ОСОБА_3 у момент вчинення договору довічного утримання страждав стійким хронічним психічним розладом: органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (ЧМТ 2011 р., судинного) з вираженим психоорганічним синдромом (МКХ-10: F 07.9), за своїм психічним станом у момент вчинення вказаного договору ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Суд вважає обґрунтованим висновок судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р. і узгодженим з іншими матеріалами справи. Вказаний висновок експерта узгоджується зі змістом висновку судово-психіатрична експертиза № 666 від 13.09.2016 р., підготовленого у справі №759/3882/16-ц, щодо якого нема заперечень сторони відповідача. Крім того, у відзиві на позов відповідачка визнала, що на час підписання спірного договору довічного утримання ОСОБА_3 виявляв ознаки ураження головного мозку судинного генезу (т. 1 а.с. 62), однак у судовому засіданні не могла пояснити, хто із лікарів встановив такий діагноз ОСОБА_3 до часу укладення цього договору, отже, їй було відомо про ураження головного мозку ОСОБА_3 . Також відповідачка не могла пояснити суду, як приватні нотаріуси ОСОБА_12 і ОСОБА_13 перевіряли дієздатність ОСОБА_3 перед укладенням договору 21.01.2014 р. і складенням заяви 18.05.2016 р., хоча відповідачка показала, що була присутня при цьому. На питання представника позивача щодо порівняння стану психічного здоров`я ОСОБА_3 , який був у нього 18.05.2016 р. зі станом, який був 21.01.2014 р., відповідачка не змогла дати чітку відповідь, а на питання про здатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними у момент підписання заяви нотаріусу 18.05.2016 р. відповідачка надала ствердну відповідь. Із цього вбачається, що для неї не було різниці у стані ОСОБА_3 у момент підписання заяви 18.05.2016 р. і спірного договору 21.01.2014 р. Такі показання відповідачки, допитаної як свідок, спростовуються роз`ясненням експерта ОСОБА_14 .

Суд відхиляє подані стороною відповідача документи:

1) копії довідки від 23.11.2016 р. про те, що позивач не має психіатричних протипоказань для оформлення опіки (т. 3 а.с. 27) і довідки № 371074 від 25.11.2016 р. щодо неперебування позивача на обліку у нарколога (т. 3 а.с. 30), бо ці довідки не стосуються ОСОБА_3 ;

2) консультаційний висновок спеціаліста (т. 3 а.с. 25) і копію довідки про проходження профілактичного огляду ОСОБА_3 від 18.05.2016 р. (т. 3 а.с. 28), складені лікарем-психіатром ТОВ "Клініка ім. Гальченка В.В." ОСОБА_11 , а також копію заяви ОСОБА_3 від 18.05.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Кабаєвою А.А. (т. 3 а.с. 29), як такі, що суперечить стану ОСОБА_3 , встановленого експертами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз при проведенні судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №759/3882/16-ц. Про неможливість відсутності деменції у ОСОБА_3 станом на 18.05.2016 р. роз`яснено експертом Козерацькою О.А . Сторона відповідача визнала за належний доказ висновок судово-психіатричної експертизи № 666 від 13.09.2016 р., підготовлений у справі №759/3882/16-ц;

3) лист поштового відділення відповідачці на запит від 31.07.2018 р. (т. 3 а.с. 32) про те, що ОСОБА_3 доставлялась пенсія додому листоношею під власний підпис, оскільки у цьому листі не зазначений період часу, який мається на увазі. Крім того, про можливість особи із деменцією робити підпис без усвідомлення значення своїх дій роз`яснила експерт Козерацька О.А. ;

4) рукописні тексти (т. 3 а.с. 21-22, 32 (на звороті), 56, 69), копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги (т. 3 а.с. 33-52), рекомендовані повідомлення (т. 3 а.с. 67-68)), оскільки стороною відповідача не надано доказів того, що їх виконавцем був ОСОБА_3 ;

5) листи на ім`я ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 31, 53-54, 57-66), які стосуються плати за житлово-комунальні послуги, житлової субсидії, виплати компенсації і пенсії, надання матеріальної допомоги, оскільки усі ці листи стосуються матеріальної вигоди. Суду не надані копії звернень ОСОБА_3 до зазначених установ, за якими він отримував такі відповіді. Як показали у судових засіданнях позивач, відповідачка, свідок ОСОБА_15 , остання є донькою відповідачки, із дитинства проживала у квартирі ОСОБА_3 . У зв`язку із укладенням спірного договору довічного утримання і проживанням у квартирі ОСОБА_3 доньки, відповідачка була зацікавлена у зменшенні витрат на оплату житлово-комунальних послуг, отримання ОСОБА_3 пільг, виплат тощо. Як роз`яснено експертом Козерацькою О.А. , у ОСОБА_3 при деменції зберігався навик виконання особистого підпису і переписування тексту, що не було підтвердженням усвідомлення такої дії чи змісту переписаного тексту. До суду не надано особистої переписки ОСОБА_3 , не пов`язаної із матеріальною вигодою.

Судом досліджені подані стороною відповідача консультативні висновки спеціаліста ТОВ «Клініка імені В. В. Гальченко» лікаря-кардіолога від 07.02.2016 р. і 17.05.2016 (т. 3 а.с. 24, 26), копія протоколу ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та позачеревинного простору 17.05.16 (т. 1 а.с. 67), проте відхилені, бо ці документи є нерелеватними із огляду на предмет і підстави позову. Із них не можна встановити здатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними у момент вчинення спірного договору, як і спростувати деменцію у ОСОБА_3 .

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_11 , який показав, що працює лікарем-психіатром у клініці ім. Гальченка. 18.05.2016 р. він оглянув ОСОБА_3 , який прийшов разом із донькою. Свідок не складав форму інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення, а також форму інформованої добровільної згоди пацієнта на обробку персональних даних. Огляд проводився із метою виявлення патологій. Свідок провів опитування ОСОБА_3 , не виявив патологій. На питання представника позивача свідок відповів, що ознак слабоумства у ОСОБА_3 на момент огляду не було. За результатами огляду видав два документи - консультативний висновок спеціаліста і довідку про проходження профілактичного психіатричного огляду, бо так просив ОСОБА_3 . На питання представника позивача, чи просив ОСОБА_3 чи його донька записати у довідці формулювання «психічних розладів, які б позбавляли можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, не виявлено», свідок ОСОБА_11 відповів ствердно, але хто про це просив не пам`ятає.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_11 , які не відповідають опису стану ОСОБА_3 , викладеному у висновку судово-психіатричної експертизи № 666 від 13.09.2016 р., підготовленому у справі №759/3882/16-ц, правильність якого не заперечується стороною відповідача. Сумнівним є проведення свідком огляду ОСОБА_3 з метою діагностики психічного стану без складання обов`язкових форм - інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення (форма № 003-6/о), а також інформованої добровільної згоди пацієнта на обробку персональних даних, затверджених Наказами МОЗ України від 14.02.2012 р. № 110 та від 29.05.2013 р. № 435. Видана свідком форма довідки не була чинною, про що зазначено у висновку судово-психіатричного експерта №119 від 09.10.2019 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2020 р. витребувано від ТОВ «Клініка ім. В.В.Гальченко» оригінали або належно завірені копії медичної документації щодо ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 175, 192).

До суду надійшов лист ТОВ "Клініка ім. Гальченка В.В." від 28.08.2020 р. про звернення ОСОБА_3 до клініки, що підтверджується записом у журналі форми 122-3/о, результати медичного обстеження було видано на руки ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 206). Додатками до листа є копія обкладинки журналу форми 122-3/о, розпочатого 27.09.2018 р. (т. 2 а.с. 207) і копія запису у журналі про отримання 14.11.2019 р. ОСОБА_3 документів (т. 2 а.с. 208).

Суд критично оцінює вказаний лист ТОВ «Клініка ім. В.В.Гальченко», бо ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, тому не міг отримати 14.11.2019 р. документи. Крім того, на титульному аркуші наданої копії журналу записано, що його форма затверджена наказом МОЗ України від 17.01.2002 р. № 12. Цим наказом МОЗ України затверджена Інструкція про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів. Пунктом 1 цієї Інструкції передбачено, що обов`язкові попередній (перед початком діяльності) та періодичний (у процесі діяльності) психіатричні огляди громадян проводяться з метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров`я, для вирішення питання про наявність або відсутність у неї психіатричних протипоказань згідно з Порядком і переліком, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2000 р. № 1465 "Про затвердження Порядку проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих" (надалі - перелік протипоказань). Згідно до п. 9 вказаної Інструкції огляд психіатра проводиться із заповненням Протоколу обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (форма № 122-1/о). Тому при наданні копії журналу форми 122-3/о ТОВ "Клініка ім. Гальченка В.В." повинно було надати копію вказаного Протоколу або повідомити причину неможливості його подання.

До зміни складу суду у судовому засіданні 05.04.2019 р. була допитана у якості свідка ОСОБА_6 , яка показала, що є дружиною позивача, знайома із відповідачкою, була знайома із батьками чоловіка. У позивача були дружні відносини із батьком. Після 70 років ОСОБА_3 вів пасивний образ життя, був під наглядом дружини. У 2011 р. ОСОБА_3 отримав черепно-мозкову травму Разом із позивачем свідок відвідувала ОСОБА_3 у лікарні і після виписки. До 2014 р. у позивача були ключі від квартири ОСОБА_3 . Потім відповідачка змінила замок, позивач міг приходити за погодженням із відповідачкою та її донькою, яка мешкала у квартирі ОСОБА_3 . Бачила, що ОСОБА_3 не міг піклуватися про себе, не виходив із квартири, його розумові здібності погіршувались, він перестав узнавати рідних і близьких, ставав агресивним. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виповнилось 85 років, свідок відвідувала його разом із позивачем, у сім`ї це не святкували і ніхто його не вітав, бо він уже не розумів значення цього.

До зміни складу суду у судових засіданнях 29.08.2019 р. були допитані у якості свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ).

Свідок ОСОБА_16 показала, що знала ОСОБА_3 , його дружину, бо проживали у одному будинку із 1971 р. Відомо про виклики ОСОБА_3 швидкої медичної допомоги. Не заходила додому до ОСОБА_3 . Не спостерігала відмінностей у стані ОСОБА_3 у 2013 і 2016 рр.

Свідок ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 показала, що є донькою відповідачки. Проживає у квартирі ОСОБА_3 . У 2011 р. він впав, йому робили операцію. Після виписки з лікарні ОСОБА_3 відновився, був активний і енергійний, читав у окулярах, мав поганий слух. Викликали ОСОБА_3 швидку медичну допомогу.

Суд відхиляє показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), бо вони не стосуються моменту вчинення спірного договору довічного утримання, а тому не впливають на вирішення спору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Вказані норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин щодо визнання недійсним договору довічного утримання.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору довічного утримання знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фурдакова Марія Олексіївна про визнання недійсним договору довічного утримання- задовольнити.

Визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фкурдаковою Марією Олексіївною 21 січня 2014 року і зареєстрованим у реєстрі за №23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлений 30.10.2023р.

Суддя: Л.М. Шум