Дата документу 31.10.2023 Справа № 337/2687/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1898/23 Головуючий у 1-й інстанції:Мурашова Н.А.
Є.У.№ 337/2687/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з відповідачкою вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої судовим рішенням від 13.12.2011 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1022 грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2011 і до повноліття дитини.

З 18.01.2023 неповнолітня ОСОБА_3 проживає не з відповідачкою, а разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, та знаходиться на утриманні останньої при його матеріальній підтримці, оскільки він проходить службу в лавах ЗСУ, але надає донці грошову допомогу, телефонує, цікавиться її успіхами та станом здоров`я. Вказані обставини є підставою для припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідачки.

Крім того, оскільки аліменти, одержані на дитину є її власністю, остання з січні 2023 знаходиться на утримані позивача і його матері, вважає за доцільне заборгованість за аліментами, які стягнуті з нього судовим рішенням у 2011 році, проте не сплачені на користь стягувача, з дати видачі виконавчого листа і до 18.01.2023 підлягають сплаті шляхом внесення їх на особистий рахунок ОСОБА_3 у відділенні Державного ощадного банку України

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Припинено з 18.01.2023р. стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1022,00грн. щомісячно, які стягнуті на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011, справа №2-2378/2011.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про зміну способу стягнення аліментів шляхом внесення заборгованості за період з 2011 по 2023 рік на особистий рахунок ОСОБА_3 . Вважає, що помилковими висновки суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості на рахунок дитини. Він має обов`язок по сплаті аліментів перед донькою ОСОБА_3 , а не перед відповідачкою, тому в найкращих інтересах дитини буде стягнення заборгованості із аліментів на рахунок дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін і третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14), на утримання якої рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 у цивільній справі №2-2378/2011 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 022,00грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2011 і до повноліття дитини.

Виконавчий лист №2-2378/2011, виданий судом 13.12.2011 на підставі вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у м.Запоріжжі (арк.с.42-44).

Фактично рішення суду ОСОБА_1 не виконувалося, аліменти на утримання дитини останнім не сплачувалися.

Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 27.06.2023 заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 31.05.2023 становить 146 127,50грн. (арк.40-41).

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі ВП №32329700 від 18.04.2023 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів (арк.20-21).

Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.16).

З 18.01.2023 неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою зареєстровані позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 (арк..7-12).

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини №10-08/882 від 03.05.2023, складеним спеціалістами Служби (управління) у справах дітей по Хортицькому району, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_7 . В квартирі створені сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. В квартирі сучасний ремонт, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, в квартирі чисто та придбано. Підключені всі комунальні комунікації. Дитина має окрему кімнату, місце для сну та відпочинку, стіл для навчання, одяг та взяття за віком та сезоном, засоби особливої гігієни, продукти харчування в достатній кількості для навчання в онлайн режимі забезпечена телефоном, канцелярським приладдям (арк.18-19).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що неповнолітня ОСОБА_3 з 18.01.2023 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_7 , знаходиться на їх утриманні, мати неповнолітньої не заперечує проти припинення стягнення аліментів.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині встановлення порядку сплати аліментів, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, оспорюваного права. Сімейний Кодекс не передбачає зміни порядку сплати заборгованості, яка утворилась до зміни неповнолітньою дитиною місця проживання та припиненням перебування її на утриманні матері, на користь якої ці аліменти були стягнуті.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено того, що ОСОБА_8 витрачатиме стягнуті, але не сплачені боржником аліменти на дитину не за цільовим призначенням.

Та обставина, що неповнолітня донька сторін з січня 2023 року фактично проживає зі своєю бабусею - матір`ю позивача, не є достатньою підставою для зміни порядку стягнення з батька дитини заборгованості за аліментами, яка утворилася з 2011 до січня 2023 року.

Вимоги ОСОБА_1 фактично спрямовані на звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами на утримання дитини протягом 2011-2023р.р.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що встановлення обраного боржником порядку сплати заборгованості за аліментами буде відповідати найкращим інтересам дитини, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що сплачена ОСОБА_1 заборгованість по аліментам буде використана відповідачкою не за цільовим призначенням ґрунтуються на припущеннях.

ОСОБА_1 з 2011 року рішення суду про стягнення з нього аліментів не виконував, ОСОБА_4 самостійно утримувала дитину і підстав для переказу заборгованості за аліментами на рахунок неповнолітньої дитини сторін по справі не встановлено.

Позивач як боржник у виконавчому провадженні не позбавлений можливості здійснювати контроль за цільовим використанням відповідачкою коштів, які будуть стягнуті на утримання дитини, у порядку, передбаченому законом.

Вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась станом на 18.01.2023, з підстав, передбачених ст.197 СК України, позивач не заявляв.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки доводи викладені в ній не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

В частині задоволених позовних вимог судове рішення не оскаржувалось, тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю.Бєлка

А.В. Дашковська