Справа № 939/2210/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 рокусмт Бородянкка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Унятицький Д. Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди, мотивуючи його тим, що відповідачка взяла у неї на зберігання гроші в сумі 1400 доларів США та 142 000 гривень, які вона зобов`язалась повернути до першої вимоги. У зв`язку із невиконанням обов`язку щодо повернення грошей ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом який був задоволений. Однак рішення суду не було виконане. Відповідачка вважала, що кошти які вона взяла у ОСОБА_1 вона брала не на зберігання, а для вкладення їх в бізнес. Відповідачка фактично витратила взяті кошти на свої потреби, тому фактично кошти вона взяла у борг, який на даний час не повернутий. Просила стягнути з відповідачки на її користь борг в розмірі 210583 гривні та моральну шкоду в розмірі 10 тисяч гривень.

Одночасно із позовом позивачка подала заяву про забезпечення позову мотивуючи її тим, що їй стало відомо, що відповідачка дізнавшись про позов намагається переоформити на родичів свою власність, тому просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та на всі банківські рахунки відповідачки у межах суми боргу.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено, заявницею не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту. У матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення відповідачем реальних дій, направлених на виведення грошових коштів із власних банківських рахунків або припинення господарської діяльності.

Враховуючи наведене, а також те, що заявником не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування зазначених заявником заходів забезпечення, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26 жовтня 2023 року.

Головуючий-суддяД. Унятицький