Справа № 337/4862/23
Провадження № 4-с/337/22/2023
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Волошина Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Ревіної Ілони Миколаївни, покладання зобов`язання скасування арешту з грошових коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльністьголовного державного виконавця Хортицького ВЖДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) та просить визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Ревіної Ілони Миколаївни у межах зведеного ВП № 72431804 щодо невжиття заходів для зняття арешту з коштів на картковому рахунку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1
та зобов`язати головного державного виконавця Хортицького ВДВС Ревіну І.М. вжити заходи для зняття арешту.
Вимоги скарги обґрунтовані тими обставинами, що на виконанні Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №72431804, до складу якого входять: виконавче провадження ВП №71340695 з примусового виконання судового наказу № 333/1081/23, виданого 07.03.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виконавче провадження ВП №72006406 з примусового виконання судового наказу № 333/1082/23, виданого 08.05.2023 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку; виконавче провадження ВП №72422648 з примусового виконання судового наказу № 333/1081/23, виданого 24.02.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 268,40 грн. та виконавче провадження ВП №72452434 з примусового виконання судового наказу № 333/1082/23, виданого 12.06.2023 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 536,80 грн.
В межах зведеного виконавчого провадження, 03.08.2023 року державним виконавцем Ревіною Ї.М., було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, копія якої йому не направлялася та ним не отримана, про наявність такої постанови йому стало відомо від працівників АТ КБ «Приватбанк».
У зв`язку з цим, під арештом опинилися і грошові кошти, що розміщені на картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (номер картки НОМЕР_2 ), бо саме на вказаний рахунок здійснюється зарахування грошового забезпечення, що підтверджується довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07.08.2023 року.
24.08.2023 року він звернувся до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про скасування арешту, накладеного на належні йому грошові кошти, що розміщені на картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (номер картки НОМЕР_2 ), оскільки вказаний рахунок є таким, на який зараховується заробітна плата (грошове забезпечення), а тому має спеціальний режим використання, але 31.08.2023 року Хортицьким ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) йому повідомлено у скасуванні арешту через відсутність підстав для припинення чинності арешту рахунку. Вважає, що державний виконавець виніс вказану постанову з грубим порушенням норм діючого законодавства, тому просить визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Ревіної І.М. щодо невжиття заходів для зняття арешту з коштів на картковому рахунку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк» на його ім`я та зобов`язати державного виконавця вжити заходи для зняття арешту.
У судовому засіданні 19.10.2023 року ОСОБА_1 підтримав скаргу. Суду пояснив, що він не отримував копію постанови з ВДВС про арешт коштів, про арешт рахунку дізнався від представника банку, куди усно звертався з приводу скасування арешту. Це його єдина картка, на неї зараховується грошове забезпечення, тому просив задовольнити його скаргу у повному обсязі.
У подальшому у судове засідання, призначене на 31.10.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, направив через канцелярію суду письмову заяву про розгляд скарги на дії державного виконавця без його участі та без участі його представника.
Представник скаржника-адвокат Аворник Л.В. у судовому засіданні 19.10.2023 року підтримала скаргу з підстав, які зазначені у скарзі та просила скаргу задовольнити. У подальшому, у судове засідання адвокат не з`явилася.
Представник Хортицького ВДВС у судове засідання не з`явився, направивши суду письмову заяву про розгляд скарги без участі представника ВДВС, у задоволенні заяви просить відмовити у повному обсязі.
Крім цього, надав суду відзив на скаргу у якому зазначив про безпідставність скарги та відсутність підстав для її задоволення, оскільки державний виконавець, приймаючи постанову про арешт коштів боржника через наявність заборгованості зі сплати аліментів та наявність на примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, у постанові зазначив про арешт коштів боржника крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у відповідності до якої відповідними банківськими установами було накладено арешти на рахунки боржника, накладання арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, визначає статус рахунка.
Стягувачка ОСОБА_4 та її представник-адвокат Трифонов А.В. у судове засідання не з`явилися, адвокат надав письмове клопотання про розгляд скарги у відсутності стягувача- ОСОБА_2 та її представника-адвоката Трифонова А.В., у задоволенні скарги просив відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
На підставі вказаної норми, суд дійшов висновку про подальшу можливість розгляду скарги без участі ОСОБА_1 , його представника та стягувача, представника стягувача і державного виконавця.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника скаржника- адвоката Аворник Л.В., розглянувши матеріали, додані до скарги та інші матеріали справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що на виконанні Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №72431804, до складу якого входять: виконавче провадження ВП №71340695 з примусового виконання судового наказу № 333/1081/23, виданого 07.03.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виконавче провадження ВП №72006406 з примусового виконання судового наказу № 333/1082/23, виданого 08.05.2023 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку; виконавче провадження ВП №72422648 з примусового виконання судового наказу № 333/1081/23, виданого 24.02.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 268,40 грн. та виконавче провадження ВП №72452434 з примусового виконання судового наказу № 333/1082/23, виданого 12.06.2023 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 536,80 грн.
В межах зведеного виконавчого провадження, 03.08.2023 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Ревіною Ї.М., було винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно зі ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно(майнові права),корпоративні права,майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної,творчої діяльності,інше майно (майнові права) боржника,у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів,зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном,яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої ст. 59 Закону № 1404-VIIIпідставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 756/1927/15-ц.
03.08.2023 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Ревіною Ї.М., було винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
03.08.2023 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Ревіною Ї.М., було винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
При цьому, державний виконавець визначила банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Здійснюючи виконання постанови державного виконавця від 03.08.2023 року та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунка, АТ КБ «Приватбанк» вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 .
У наявній в матеріалах справи довідці АТ КБ «Приватбанк» № 1400 від 07.08.2023 року, виданій на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що зарахування грошового забезпечення здійснюється на картковий рахунок № НОМЕР_3 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» ( а.с.8).
З довідки вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок, але це не свідчить про його віднесення до карткових рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання.
Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківську картку переходять у власність ОСОБА_1 , який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка ( картки) клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.
Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.
За таких обставин, картковий рахунок, який відкритий у АТ КБ «Приватбанк», не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітна плата), та набули статусу вкладу.
Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Отже, арешт коштів на рахунку боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому посилання скаржника на те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання грошового забезпечення є необґрунтованим.
Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 та Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 у справі № 756/1927/15-ц.
Отже, скаржником не доведено факту порушення його законних прав та інтересів зі сторони державного виконавця під час здійснення виконавчих дій, а постанова про арешт коштів боржника від 03.08.2023 року винесена відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця.
За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог ОСОБА_1 та вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, суд,-
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Ревіної Ілони Миколаївни, покладання зобов`язання скасування арешту з грошових коштів, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її постановлення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г.Є.Гнатик