ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1673/23 Номер провадження 22-ц/814/3926/23Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 20 червня 2023 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 4 5000 грн у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 440/123/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку на надання інформації на запит ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року на отримання публічної інформації.

Протиправними діями відповідача позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивачки негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Також, завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй, як позивачці притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивачки, сприймалося нею, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання.

Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити, як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Її моральні страждання підсилювалися там, що вона єінвалідом другої групи.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20 червня 2023 року відмовлено за недоведеністю в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що судом не надано належної оцінки встановленому судовим рішенням факту незаконної бездіяльності відповідача.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції проігнорував практику ЄСПЛ щодо презумпції моральної шкоди у разі встановлення факта порушення права особи.

Судом також не враховано, що позивачка є інвалідом другої групи, що покладає на Державу обов`язок створити для таких осіб умови реалізації ними прав нарівні з іншими громадянами.

У відзиві Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що позивачка не навела критеріїв визначення нею розміру моральної шкоди, не послалася на докази, якими достеменно підтверджується наявність моральної шкоди саме внаслідок бездіяльності відповідача.

Судовим рішенням, на яке посилається позивачка, встановлений лише факт неправомірної бездіяльності, проте не встановлено обставин заподіяння їй моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю і шкодою, якщо така мала місце.

З посиланням на судову практику касаційного суду стверджується, що для задоволення позову такої категорії мають бути доведені належними і допустимими доказами усі складові цивільного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново, це підтверджено копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серї 12ААБ №128750 (а.с.9).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі за № 440/123/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (а.с.5-6).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 03.11.2021.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 03.11.2021 на отримання публічної інформації.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 03.11.2021 на отримання публічної інформації.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 03 листопада 2021 року позивачка направила до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області запит на отримання публічної інформації, у якому просила надати інформацію про наявність на території Полтавського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Зазначений запит Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області отримано 08.11.2021, що підтверджується інформацією із веб-сайту Укрпошти за результатами відстеження відправлення за номером 672.

Водночас, зазначений запит зареєстровано в Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області 09.11.2021 вх.№ПІ-176/0/4-21.

10.11.2021 за №ПІ-176/0-257/0/63-21 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області підготувало на ім`я позивачки лист "Про надання інформації", проте жодного документа на підтвердження направлення позивачці відповіді на запит до суду не надано.

Твердження позивачки стосовно того, що відповідь на запит про публічну інформацію нею не отримано у п`ятиденний термін, не спростовані відповідачем.

У ході судового розгляду суд встановив, що цей запит фактично був розглянутий. Запитувана інформація викладена в листі від 10.11.2021 за №ПІ-176/0-257/0/63-21 "Про надання інформації", але належні докази направлення вказаного листа позивачці відсутні (а.с.5-6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Сам лише факт ухвалення рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачці моральної шкоди та не звільняє її від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, суд першої інстанції вважав, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту її права, так як відповідачем нею визначене Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області орган, тоді як згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується Державою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Наведена норма закону визначає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Способами захисту цих цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Обов`язок доведення наявності шкоди у справах за позовами до органів державної влади (органів місцевого самоврядування), наявність протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача.

Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року (справа № 686/13212/19).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №464/3789/17). Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року (справа № 487/6970/20) викладений висновок про те, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Верховний Суд в своїй постанові від 24 березня 2020 року (справа № 818/607/17) висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст.3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнаний факт незаконної бездіяльності державного органу, відповідача про справі, отже є очевидним, що така бездіяльність мала негативний психоемоційний вплив на позивачку.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року відновлено право позивачки на отримання інформації, тобто сам факт визнання судом порушення і відновлення порушеного права є достатньо справедливою компенсацією тих негативних емоційних наслідків, яких зазнала позивачка.

Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у рішенні ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

Посилання позивачки на певні особисті, притаманні їй, емоційно-психологічні особливості сприйняття подій, наявність у неї групи інвалідності не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди у зв`язку із недоведеністю конкретних наслідків для неї. Окрім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року не встановлено будь-якого зв`язку між бездіяльністю державного органу і наявністю у позивачки групи інвалідності. Не надано таких доказів і у межах розгляду цієї справи.

За встановлених конкретних фактичних обставин апеляційний суд визнає, що негативні емоції з урахуванням індивідуальних психоемоційних особливостей, на які посилається позивачка, не досягли такого рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду у розумінні ст.23 ЦК України.

Апеляційний суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про неналежний спосіб захисту, обраний позивачкою пред`явлення позову саме до органу державної влади, а не до Держави, та як згідно сталої судової практики «належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є Держава як учасник цивільних відносин. При цьому Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача.

Так, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача.» (див постанову ВП ВС від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц).

Проте, зазначений висновок не вплинув на правильність рішення суду першої по суті.

Зважаючи на предмет спору, характер спірних правовідносин, встановлені фактичні обставини і доводи апеляційної скарги, слід вважати виконаним обов`язок суду щодо обґрунтування своїх висновків по суті спору у відповідності до критеріїв практики застосування пункту першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов