Справа №461/5470/23
Провадження №2239/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

за участю:

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів -

в с т а н о в и в:

07.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_3 , який зареєстровано 10 серпня 2007 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №173.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 10 серпня 2007 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №173. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться, подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

09.08.2023 ОСОБА_3 через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що перебуває з ОСОБА_1 у шлюбі як чоловік та жінка від 24.11.2002, коли між ними проведено таїнство вінчання, про що в церковній книзі Свято-Покровського чоловічого монастиря Української православної церкви зроблено запис №26. Пізніше, 10.08.2007 шлюб зареєстровано Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син ОСОБА_5 , який проживає із матір`ю. ОСОБА_3 стверджує, що вони з відповідачем не досягли згоди щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на його утримання. Окрім того, ОСОБА_3 повідомила, що дитина потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, витрат та проживання, в тому числі за кордоном (з урахуванням воєнного стану в Україні), на одяг, харчування, медичний догляд, навчання, шкільне знаряддя, забезпечення належного рівня освіти тощо. ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 є особою працездатного віку, відсутні інші особи, які були б у нього на утриманні, у його володінні перебуває значний обсяг рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів, відтак просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2023 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, об`єднано справи в одне провадження, змінено порядок здійснення провадження у справі та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

11.08.2023 відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, у якому щодо розірвання шлюбу заперечила. ОСОБА_3 повідомила, що вона бажає зберегти шлюб з ОСОБА_1 , який триває понад 20 років. Також, ОСОБА_3 зазначила, що дійсно протягом останнього року вона проживає за межами України, однак це не пов`язано із стосунками з позивачем, а є наслідком збройної агресії рф проти України. Відповідач вважає, що розірвання шлюбу зокрема негативно вплине на психоемоційний та фізичний стан сина ОСОБА_6 , відтак просить відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, 11.08.2023 ОСОБА_3 подала клопотання про зупинення провадження у справі та надання сторонам часу на примирення.

29.08.2023 представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_3 про стягнення аліментів, у якому просила суд задоволити зустрічний позов частково, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 1/20 всіх видів його заробітку. Представник зазначила, що ОСОБА_1 протягом останніх десяти років отримує постійні високі доходи та має можливість утримувати неповнолітнього сина, однак та частка його доходів, яку просить стягнути позивач за зустрічним позовом, є занадто великою і неспівмірною з тими потребами, які станом на сьогодні може мати дитина. Просить задоволити зустрічний позов частково.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.08.2023 відкладено підготовче судове засідання.

11.09.2023 представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 подала відповідь на відзив, у якому просила суд задоволити зустрічний позов у повному обсязі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2023 відкладено підготовче судове засідання.

12.09.2023 представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, у якому повідомила, що ОСОБА_1 не має жодного наміру збереження сім`ї, відтак просить розірвати шлюб та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про надання строку на примирення.

22.09.2023 представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 подала письмові заперечення, у яких просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2023 відкладено підготовче судове засідання.

26 вересня 2023 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 подала клопотання про застосування процедури врегулювання спору за участю судді, відповідно до положень ст. 201 ЦПК України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримали, просили такий задоволити в повному обсязі. Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів, ОСОБА_8 вказав, що не заперечує щодо часткового задоволення позову та просить суд стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 1/20 частини усіх його доходів. Повідомив, що не відмовляється від своїх обов`язків щодо утримання сина.

Відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засідання щодо розірвання шлюбу заперечили, просили відмовити у задоволенні первісного позову. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 просили такий задоволити та прийняти рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх його доходів.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, який зареєстровано Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №173 /а.с.10/.

У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.11/.

Як роз`яснено уп. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому такий слід розірвати, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, 06 жовтня 2007 року, у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , народився син ОСОБА_5 /а.с.11/.

Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин.

Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (набула чинності для України 27.09.1991) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Окрім того, суд зазначає, що утримання дитини, надання їй необхідного матеріального забезпечення, яке є не меншим, ніж встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, покладається на обох батьків, а не повинно повністю покладатися на одного з батьків.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, ОСОБА_5 проживає разом з мамою - ОСОБА_3 .

Як стверджує позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , дитина потребує значних витрат, які стосуються проживання та навчання (в тому чисті за кордоном), купівлі одягу та харчування, медичних послуг, тощо, відтак вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є розмір аліментів, який становитиме частину усіх доходів відповідача.

Як вбачається з доданих до зустрічної позовної заяви документів, розмір доходів ОСОБА_1 в 2022 році становив 10 457 393,70 грн., з яких було сплачено 2 039 191,78 грн. податків. Тобто, в середньому, відповідач отримав чистий дохід розмірі 701 516,83 грн. на місяць (8 418 201, 92 грн. / 12 місяців).

За 6 місяців 2023 року розмір доходів відповідача становив 5 916 695, 13 грн., з яких було сплачено 1 153 755,55 грн. податків. Тобто, в середньому, ОСОБА_1 отримав чистий дохід в розмірі 793 823,27 грн. на місяць (4 762 939,58 6 місяців).

Відтак, частка доходу ОСОБА_1 за один місяць 2023 року становить орієнтовно 198 455,82 грн.

При цьому суд враховує, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становить 2833, 00 грн.

Суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на високі доходи відповідача за зустрічним позовом, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який визначено Законом, а також враховуючи вік дитини, який дозволяє матері, тобто позивачу за зустрічним позовом працювати та також сприяти належному рівню матеріального забезпечення сина, суд вважає, що розмір аліментів на дитину, який становить 1/20 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім, не є заниженим чи завищеним, та не буде порушувати майнові права дитини.

Окрім того, суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом та її представником не долучено до матеріалів справи та не надано в судовому засіданні розрахунку витрат, які вона несе на дитину, відтак не доведено необхідності стягнення аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку, що становить 198 455,82 грн.

Відтак, суд вважає за необхідне зустрічний позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволити частково.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки первісний позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

При зверненні до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів на дитину позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути 1073,60 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.105, 112, 114, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 354-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 10 серпня 2007 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №173.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/20 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 30.10.2023.

Суддя Зубачик Н.Б.