С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/936/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

18 липня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

В грудні 2020 року Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Позивач посилається на те, що у період з 31 серпня 2019 року по 17 вересня 2019 року Відповідачка взяла в борг у Позивачки грошові кошти, що підтверджується борговими розписками від 31.08.2019 на суму 17750 доларів США, від 03.09.2019 на суму 240000 грн та від 03.09.2019 на суму 50000 доларів США, від 17.09.2019 на суму 45000 доларів США.

Вказувала, що вказані боргові документи містили наступні умови:

- згідно з борговою розпискою від 31.08.2019 на суму 17 750 доларів США: строк повернення коштів за розпискою - до 04.09.2020; сума коштів, яка підлягає поверненню - 19525 доларів США; проценти включаються в суму, яка підлягає поверненню;

- борговою розпискою від 03.09.2019 на суму 240000 грн. передбачено строк повернення 05.09.2019; сума коштів, яка підлягає поверненню - 10000 євро; проценти включаються в суму, яка підлягає поверненню.

- згідно з борговою розпискою від 03.09.2019 на суму 50000 доларів США строк повернення позики 05.10.2019, сума коштів, яка підлягає поверненню, - 50000 доларів США; проценти - 15% від 50 000 доларів США, а саме - 7500 доларів США;

- відповідно до боргової розписки від 17.09.2019 на суму 45000 доларів США строк повернення позики - 27.09.2019, а сума коштів, яка підлягає поверненню - 51750 доларів США; проценти включаються в суму, яка підлягає поверненню.

Позивачка зазначала, що станом 24 листопада 2020 року у Відповідачки виникла наступна заборгованість.

1. За борговою розпискою від 31.08.2019 на суму 17750 доларів США виникла заборгованість у розмірі 20242,34 долари США, яка включає в себе:

- 19525,00 доларів США основної заборгованості;

- 717,34 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

2. За борговою розпискою від 03.09.2019 на суму 240000 грн - заборгованість у розмірі 10366,58 Євро, яка включає в себе:

- 10000,00 Євро основної заборгованості;

- 366,58 Євро - 3% від простроченої суми.

3. За борговою розпискою від 03.09.2019 на суму 50000 доларів США - заборгованість у розмірі 59466,03 доларів США, яка включає в себе:

- 50000,00 доларів США основної заборгованості;

- 7500,00 доларів США процентів за користування чужими коштами;

- 1966,03 доларів США - 3% від простроченої суми.

4. За борговою розпискою від 17.09.2019 на суму 45000 доларів США - заборгованість у розмірі 53553,45 доларів США, яка включає в себе:

- 51750,00 доларів США - основної заборгованості;

- 1803,45 доларів США - 3% від простроченої суми.

Ухвалою від 08.12.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою від 28.11.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник Позивачки у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка повторно до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, обізнана про розгляд вказаної справи, відзив на позовну заяву не подавала.

Суд вважає можливим розглянути справ у відсутність Сторін на підставі наявних матеріалів справи із постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

31 серпня 2019 року між ОСОБА_1 (Позивачкою) та ОСОБА_2 (Відповідачкою) укладено договір позики, відповідно до умов якого Відповідачка взяла у борг у Позивачки 17750,00 доларів США, зобов`язалась повернути кошти у розмірі 19525,00 доларів США в строк до 04 вересня 2020 року, що підтверджується розпискою від 31.08.2019.

03 вересня 2019 року між Позивачкою та Відповідачкою укладено договір позики, відповідно до умов якого Відповідачка взяла у борг у Позивачки 240000,00 грн, зобов`язалась повернути кошти в розмірі 10000,00 Євро в строк до 05 вересня 2019 року, що підтверджується розпискою від 03.09.2019.

Того ж дня, 03 вересня 2019 року між Позивачкою та Відповідачкою укладено договір позики, відповідно до умов якого Відповідачка взяла в борг 50000,00 доларів США, зобов`язалась повернути кошти з процентами за користування чужими коштами у строк до 05 жовтня 2019 року, що підтверджується розпискою від 03.09.2019.

17 вересня 2019 року між Позивачкою та Відповідачкою укладено договір позики, відповідно до умов якого Відповідач взяла в борг 45000,00 доларів США, зобов`язалась повернути кошти у розмірі 51750,00 доларів США в строк до 27 вересня 2019 року, що підтверджується розпискою від 17.09.2019.

В обгрунтування своїх вимог Позивачем долучено до матеріалів справи оригінали вищевказаних розписок, які досліджено судом.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Така правова позиція висловлена також в постановах Верховного Суду по справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, справі № 310/6826/16-ц від 15 серпня 2019 року, №182/2462/16-ц від 18 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання боржником своїх зобов`язань за розпискою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналізуючи укладені між сторонами договори позики, які оформлено у вигляді розписок, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеними договорами, вбачається, що при оформлені розписок відповідач погодилася з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення відповідних розписок.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно зі ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, з огляду на порушення Відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення грошових коштів, суми яких визначені борговими розписками.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), яку отримав від позикодавця, а відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, сума основного боргу не може бути більшою від отриманих коштів, однак на цю суму можуть бути нараховані проценти.

При цьому, як передбачено в ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що в жодній з наданих розписок не зазначено про безпроцентний характер позики.

Разом з цим, розписка від 03.09.2019 на суму позики 50000 доларів США прямо передбачає нарахування процентів у розмірі 15% від суми позики.

Відтак, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що суми коштів які становлять різниці між сумами позик та сум коштів, які підлягають поверненню Відповідачем, за своєю правовою природою є погодженою сторонами платою (процентами) за користування позикою.

В контексті виконання зобов`язання в іноземній валюті, суд вважає за доцільне зауважити на наступному.

Всі чотири розписки, надані Відповідачем Позивачу встановлюють зобов`язання Відповідача повернути кошти в іноземній валюті (три розписки - в доларах США та одна розписка - в євро).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у розписках, чинне законодавство не містить.

Разом з цим, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 23.10.2019 року № 723/304/16-ц, «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.»

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі No464/3790/16-ц.

Окрім цього, згідно зі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

У свою чергу ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, при розрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума в іноземній валюті, розмір якої визначено в договорі, а не її еквівалент у національній валюті.

Висновок про можливість нарахування 3% річних в іноземній валюті міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та № 464/3790/16-ц.

В першій з зазначених постанов суд зазначає, що «Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році)».

Розрахунок 3% річних, нарахованих за період прострочення виконання зобов`язань за кожною з чотирьох розписок (договорів позики), зазначений у позові, цілком відповідає зазначеним вище правилам нарахування, а тому може бути покладений в основу судового рішення.

З огляду на наведене вище, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, з урахуванням задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача підлягають судові витрати, що були понесені Позивачем при зверненні до суду та складаються із судового збору у розмірі 10510, 00 грн.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.15,16, 525, 526, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, суд вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму в розмірі 133261,82 долари США та 10366,58 Євро, яка складається з наступного:

-заборгованість за договором позики від 31.08.2019 в розмірі 20242,34 доларів США, що складається з 19525,00 доларів США основного боргу з процентами та 717,34 доларів США 3% річних;

-заборгованість за договором позики від 03.09.2019 в розмірі 10366,58 Євро, що складається з 10000,00 Євро основного боргу з процентами та 366,58 Євро 3% річних;

-заборгованість за договором позики від 03.09.2019 в розмірі 59466,03 доларів США, що складається з 50000,00 доларів США основного боргу, 7500 доларів США процентів за користування коштами та 1 966,03 доларів США 3% річних;

-заборгованість за договором позики від 17.09.2019 в розмірі 53553,45 доларів США, що складається з 51 750 доларів США основного боргу з процентами та 1803,45 доларів США 3% річних.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10 510,00 грн.

4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Суддя: