Провадження № 2/359/2825/2023
Справа № 760/3190/22
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за договором позики, яким просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 25 травня 2021 року у розмірі 1 400 000,00 доларів США, що еквівалентно 39 171 300,00 грн., проценти за користування позикою у розмірі 1 400 000,00 доларів США, що еквівалентно 39 171 300,00 грн., судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Разом з позовом, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив : вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики шляхом, зокрема : накладення арешту на частку у статутному капіталі ТОВ «Укрбуд Девелопмент» в розмірі 35 230 000,00 грн., яка належить ОСОБА_2 та заборони вчиняти будь - які дії по його відчуженню на користь третіх осіб; заборони суб`єктам державної реєстрації, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо частки у статутному капіталі ТОВ «Укрбуд Девелопмент» в розмірі 35 230 000,00 грн., яка належить ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що 25 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. З метою підтвердження укладення між сторонами договору позики та, як наслідок, одержання позики, ОСОБА_2 власноручно написано розписку від 25 травня 2021 року. Відповідно умов договору позики, позичальник одержав 25 травня 2021 року від позикодавця в борг грошові кошти в розмірі 1 400 000 дол. США, які зобов`язався повернути в повному обсязі позикодавцеві 12 грудня 2021 року. Позичальник зобов`язався не пізніше 12 грудня 2021 року сплатити позикодавцеві проценти за користування позикою в розмірі 100 процентів від суми позики. Проте, 12 грудня 2021 року ні грошові кошти у розмірі 1400 000,00 дол. США, ні проценти за договором позики ОСОБА_3 повернуті позивачу не були, чим порушено умови договору позики в частині повернення грошових коштів та процентів у визначений строк. Враховуючи вищевикладене, 12 грудня 2021 року позивач прийшов до позичальника забрати позику за адресою: АДРЕСА_1 (у розписці зазначено місце повернення позики), однак відповідач не з`явився. Позивач неодноразово намагався вирішити питання щодо повернення позичальником коштів у позасудовому порядку, проте ні на телефонні дзвінки, ні на повідомлення відповідач не реагує, тим самим ухиляється від виконання взятих на себе грошових зобов`язань за договором позики. Враховуючи значний розмір заборгованості відповідача та відповідно ціну позову, позивач вважає, що існує необхідність вжиття відповідних та розумних заходів судом по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно та активи відповідача, забороною вчиняти щодо нього будь-які дії, оскільки сума позову є значною та забезпечення позивачеві реального та ефективного виконання судового рішення, насамперед, буде можливе за рахунок майна і активів відповідача, реалізованих під час вчинення виконавчих дій. Ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів є очевидною, оскільки відповідач не позбавлений права на відчуження свого майна та активів за час розгляду справи судом на користь третіх осіб, унеможливить виконання рішення суду в цій справі. Позивач вважає, що належним заходом забезпечення позову по даній справі є накладення арешту на майно та активи відповідача та заборона вчиняти щодо нього будь - які дії по його відчуженню на користь третіх осіб. Майно та активи відповідача - ОСОБА_2 : відповідачу ОСОБА_2 належала 1/4 квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35252259, загальна площа - 62,9 кв.м., житлова площа - 37,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 85 150,00 грн. Проте наразі в ДРРП відомості про належне відповідачу майно відсутні. Відповідно інформації, яка наявна на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадсь-ких формувань (додається), відповідач - ОСОБА_2 є власником корпоративних прав (частки в статутному фонді) ТОВ «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (код ЄДРПОУ - 32920218; адреса: 03039, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 17, офіс 3/1) в розмірі 35 230 000,00 грн. Таким чином, враховуючи існування достатніх припущень, щодо неможливості виконання відповідачем власних грошових зобов`язань щодо повернення боргу та сплату штрафу (що є предметом розгляду даної справи); співмірність позовних вимог по даній; відсутність створення перешкод в господарській діяльності у випадку накладення арешту на частку в статутному капіталі товариства; існування сталої судової практики по аналогічних справах, позивач вважає, що наявні усі підстави для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 квітня 2022 року вказану цивільну справу передано для судового розгляду за підсудністю до Бориспільського міськ-районного суду Київської області.

19 жовтня 2023 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за договором позики надійшла на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, що підтверджується штемпелем канцелярії на супровідному листі.

Позовна заява разом із заявою про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 20 жовтня 2023 року.

Згідно положень ч .13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд, згідно ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів за -безпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову подано разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за договором позики. Провадження у вказаній справі на момент розгляду заяви ще не відкрито.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що у сторін існує спір щодо неповернення грошових коштів та процентів за користування ними згідно договору позики.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Укрбуд Девелопмент». Розмір частки засновника становить 35 230 000,00 грн.

Однак, позивач, всупереч ст. 76-81 ЦПК України, не приєднав до заяви про забезпечення позову жодних доказів в обґрунтування тверджень про те, що існує ризик відчуження на користь інших осіб вказаного вище майна відповідачем під час розгляду справи.

В свою чергу, з доданих до заяви документів не вбачається наявність ризиків щодо здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження частки у товаристві.

Крім цього, заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, на думку суду, можуть призвести до втручання у господарську діяльність ТОВ «Укрбуд Девелопмент».

З врахуванням наведеного суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, змісту заявлених позовних вимог, приходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.