ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2585/22 Номер провадження 22-ц/814/3386/23Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року, ухвалене суддею Бєссоновою Т.Д., повний текст якого складено 17.03.2023, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

встановила:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього.

В обґрунтування позову вказував, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначав, що він понад два роки не проживає зі своєю матір`ю. Мати ним не цікавиться, не виявляє щодо нього батьківського піклування, матеріальної допомоги не надає, має іншу сім`ю.

Вказував, що він проживає разом зі своїм дядьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де для нього створені всі необхідні умови проживання.Будь яких перешкод для виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків дядько не чине.

Дядько неодноразово пропонував відповідачу виховувати його, проте його мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого вона неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності.

Рішенням Лубенського районного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 та його представник адвоката Бондаренко О.В. подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказували, що судом було порушено норми процесуального права, оскільки суд поклав за основу рішенні докази, як не були належним чином оформлені та подані з пропуском строку для подачі доказів.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідача за невиконання своїх батьківських обов`язків було притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому в своєму рішення суд не відобразив питань щодо цього.

Разом з цим, суд першої інстанції в своєму рішення, всупереч наданим доказам та поясненням дитини, відобразив про належну поведінку матері відносно дитини, що не відповідає дійсності.

За таких обставин просив, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки змінити поведінку відповідача відносно дитини неможливо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Від служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності інших учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 07.07.2017 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3, 47, 56).

Відомості про батька ОСОБА_1 , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 30-31).

Районним судом також встановлено, що згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.04.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Як вбачається із постанови суду від 13.04.2021 року (а.с. 36) відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання зазначала, що з моменту як син перестав з нею проживати, вона не допомагала йому матеріально, лише інколи телефонувала та цікавилась його успіхами у школі. Її мати та брат не дозволяють їй бачитись з сином, а коли вона приходить то виганяють її.

Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.05.2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с. 35, 36)

Згідно акту обстеження умов проживання родини відповідача ОСОБА_2 від 23.11.2022 року за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що у будинку прибрано, тепло. У помешканні наявна сучасна побутова техніка та меблі, продукти харчування у достатній кількості. Для дітей облаштована окрема кімната, де є місця для сну і відпочинку, виконання уроків, шафа для зберігання одягу та особистих речей. Старший син ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на момент обстеження проживає у бабусі, матері ОСОБА_2 у зв`язку із непорозуміння із вітчимом. (а.с. 74).

Відповідно характеристики виданої ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_2 працює на ПП «Лубенський хлібозавод» кондитером з 01.11.2021 року. За час роботи проявила себе як дисциплінований та кваліфікований працівник. Завжди відповідально ставиться до своїх обов`язків, сумлінно виконує свою роботу. Стримана, у колективі користується повагою та авторитетом. (а.с. 52)

Згідно характеристики від 09.10.2022 року ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно. Доброзичлива, готова прийти на допомогу якщо просять сусіди. З сусідами підтримує добрі відносини, працьовита та ввічлива. До наркотичних засобів ставиться виключно негативно. Зі слів сусідів алкоголь не вживає. За період проживання скарг від сусідів не надходило. (а.с. 53).

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом із своїм дядьком ОСОБА_3 та прабабусею ОСОБА_8 .

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 19.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що житло розташоване в одноповерховому будинку, де знаходиться дві квартири. Квартира складається з чотирьох кімнат, кухні та санвузлу. ОСОБА_1 має окрему кімнату, мебльовану. Житло являється власністю ОСОБА_9 (бабуся ОСОБА_1 ). Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Опалення газом, централізоване водопостачання.

ОСОБА_1 навчався в Лубенському ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 з 2012 по 2021 рік. Мати дитини, ОСОБА_2 , постійно підтримувала зв`язок зі школою і класним керівником. За період навчання дитина була доглянута, охайна. Забезпечений канцелярським приладдям. Регулярно відвідував уроки. Мати завжди цікавилась шкільним життям дитини, спілкувалась з педагогами особисто, телефонувала класному керівнику, приходила на виступи театрального колективу, учасником якого багато років був ОСОБА_1 . Вона неодноразово допомагала класному керівнику із організацією екскурсій. Систематично відвідувала батьківські збори, що підтверджується актом про участь батьків у вихованні дитини Лубенського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 Лубенської міської ради Полтавської області від 13.10.2022 року (а.с. 54)

Згідно довідки КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» відокремлений структурний підрозділ №6 м. Лубни №1624 від 13.10.2022 року ОСОБА_2 , під наркологічним спостереженням в ВСП №6 м. Лубни КП «ПО ЦТЗ ПОР» не перебуває. (а.с. 57)

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 хворіє та потребує лікування.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради № 01-16/1330 від 01.11.2022 року, Служба вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з ним та брати участь в його вихованні. Натомість судом установлено, що між відповідачем та родичами, з якими проживає ОСОБА_1 , існує конфлікт, який негативно вплинув на взаємовідносини відповідача з сином.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19, від 06.05.2020 у справі № 641/2867/17-ц.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, з вказаного простежується, що відповідач заперечує проти позову про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь яких доказів наявності виключних обставин, які б давали підстави для позбавлення батьківських справ відповідача суду не надано.

Окрім того, матеріали справи не містять даних про порушення відповідачкою громадського порядку, зловживання спиртними та ( або) наркотичними засобами, негативну характеристику її особистих якостей та способу життя.

В той же час, як вбачається із висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради № 01-16/1330 від 01.11.2022 року, Служба вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Мати проти позбавлення батьківських прав заперечує, про що вказувала у судових засідання в суді першої інстанції, має намір на відновлення відносин з сином, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Посилання позивача на те, що його мати тривалий час не бачиться із ним, не цікавиться його життям, участі у його вихованні не бере, не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено.

Притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Разом з ним не є єдиною підставою для позбавлення батьківських прав.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Місцевий суд правильно виходив з того, що відповідно до положень ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Однак, матеріали справи не містять достатніх доказів винних дій відповідачки та її свідомого нехтування своїми обов`язками, як матері дитини.

При цьому, колегія суддів враховує бажання ОСОБА_2 відновити і зберегти родинні зв`язки з її рідним сином. Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав свідчить про її інтерес до дитини, бажання налагодити зв`язок з сином та відновити родинні стосунки.

Доводи апеляційної скарги щодо позбавлення батьківськиї прав ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, оскільки достатніх підстав для позбавлення батьківських прав апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v.Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 та його представника адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.10.2023 р.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Прядкіна