Справа № 497/2130/23
Провадження № 2-о/497/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши, в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Болградська міська рада Одеської області, про встановлення факту належності документів,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи заяву тим, що 15 серпня 2005 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації №828 від 12.12.2003 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджує її право власності на земельні ділянки, площею 2,79 га, кадастровий номер :01:005:0463, площею 0,69 га, кадастровий номер :01:003:0225 та площею 0,69 га, кадастровий номер :01:005:0149, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Виноградівської сільської ради Болградського району. Під час внесення її даних до державного акту на право приватної власності помилково було вказане її прізвище « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_2 ». Усунути зазначену помилку на теперішній час вона не може, через те, що з 2013 року державні акти не видаються, навіть для виправлення помилки, отже отримати новий акт без помилки вона не може. Дані обставини позбавляють її можливості розпоряджатися своєї власністю в повному обсязі, тому вона звертається з цією заявою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в заяві про встановлення факту просить розглянути справу у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Голова Болградської міської ради Одеської області Димитрієв С.Г. в судове засідання не прибув, надав 09.10.2023 року шляхом формування документу в системі «Електронний суд» заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника міської ради, не заперечує проти задоволення вимог заявника.

Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

В судовому засіданні встановлено, що в паспорті громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , виданого 10.02.2020 року органом 5129, прізвище заявника значиться українською мовою « ОСОБА_2 » (а.с.6).

На підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 12 грудня 2003 року №828, 15 серпня 2005 року заявнику було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086860, яким підтверджено її право власності на земельні ділянки площею 2,79 га, 0,69 га, 0,21 га, розташовані на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зазначення кадастрових номерів, (а.с.7), але в цьому акті прізвище заявника зазначено « ОСОБА_3 », в той час як за паспортом громадянина України її прізвище зазначено « ОСОБА_2 і».

Як вбачається з архівного витягу з розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 12.12.2003 року №828, яким затверджено проект організації території земельних часток (паїв), які знаходяться на території Виноградівської сільської ради в списку громадян, яким передаються земельні ділянки під номерами 1063 (головна сівозміна), 726 (ґрунтозахисна сівозміна) та 804 (виноградники), вказана ОСОБА_1 , якій передані земельні ділянки площами 2,79 га, 0,69 га та 0,21 га (а.с.9).

Відповідно до довідки вих.№13/02-40, яка видана старостою Виноградівського старостинського округу Наумовою О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до державного акту серії ІІ-ОД №086860, виданого 15 серпня 2005 року належать земельні ділянки загальною площею 3,69 га, що розташовані на території Виноградівської сільської ради. У вищезазначеному акті допущено помилку в написанні прізвища власника. Виправити описку в державному акті, а саме прізвище « ОСОБА_2 » на вірне « ОСОБА_2 » не представляється можливим (а.с.10).

Помилкове написання прізвища в державному акті також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 04 червня 1978 року Виноградівською сільською радою Болградського району, складеного російською мовою, де прізвище чоловіка та дружини мовою оригіналу зазначене " ОСОБА_2 ". Відповідно до цього свідоцтва заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 ». Свідоцтво перекладено на українську мову (а.с.11,12).

Відповідно до актів встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, складених інженером ПП «ІДРО» ОСОБА_5 , земельним ділянкам належним заявниці на підставі вищезазначеного державного акту було надано наступні кадастрові номери:земельній ділянці площею 2,7 га - :01:005:0463, земельній ділянці площею 0,69 га, - :01:003:0225 та земельній ділянці площею 0,69 га, - :01:005:0149.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див.рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що докази на які посилається заявниця, достатні для встановлення факту того, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086860, виданого на ім`я ОСОБА_1 , було допущено помилку в написанні її прізвища, а саме зазначено « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_2 », а помилка сталася через неуважність працівників, які оформлювали державний акт та не вірний переклад прізвища.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 315-319 ЦПК України підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,42 ч.3,76,81,258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Болградська міська рада Одеської області, про встановлення факту належності документів - задовольнити.

Встановити факт того, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086860, виданий 15 серпня 2005 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Болградського району Одеської області від 12 грудня 2003 року №828, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №99, дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца