Справа № 950/294/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2023 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., представника позивачки - адвоката Берестовської С.О., представника третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської міської ради - Телевної Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав;
Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з 2013 по 2015 рік проживали в зареєстрованому шлюбі. У них двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони розлучені. Позивачка вдруге вийшла заміж. ОСОБА_2 не підтримує з дітьми ніякого зв`язку. Аліменти на їх утримання не сплачує, має заборгованість. Не цікавиться їхнім життям, здоров`ям. Тому позивачка звернулася з позовом до суду та просить позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Представник позивачки в судовому засіданні ствердила позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснила, що діти позивачки вважають та називають батьком її чоловіка ОСОБА_4 . Він виконує всі батьківські обов`язки відносно її дітей, утримує їх, піклуюся про їх стан здоров`я, розвиток та життя, забезпечує належний рівень життя, навчання, оздоровлення. Діти мають із ним сильний емоційний зв`язок, натомість як з їх рідним батьком вони ніякого зв`язку не мають, вони його навіть не пам`ятають.
ОСОБА_4 має бажання усиновити моїх дітей для 'забезпечення їх найкращих інтересів на зростання та виховання у повноцінній сім`ї..
Відповідач у судове засідання не з`явився хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області - Телевна Т.І. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення вимог ОСОБА_1 .
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини:
14 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.06.2013 року, актовий запис № 58 (а.с. 10). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 .
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11), виданим відділом державної реєс трації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 20 червня 2013 року народження, актовий запис № 82 від 31 березня 2009 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 12), виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 14 червня 2013 року народження, актовий запис № 121 від 14 червня 2013 року.
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі № 580/1096/15-ц (а.с. 13-14) шлюб між сторонами був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 22 серпня 2015 року.

12 травня 2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ,актовий запис № 685, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 , що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 (а.с. 23).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі № 580/1096/15-ц із відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну ддгину до досягнення дітьми повноліття. .

Відповідач аліменти не сплачує. Заборгованість за виконавчим листом № 580/1096/15-ц виданим Лебединським районним судом Сумської області 28 серпня 2015 року станом на 31 грудня 2022 року становить 208114 грн. 25 коп. За вісім років відповідач сплатив аліментів на утримання дітей лише 7403 грн. 22 коп, що стверджено довідкою розрахунком (а.с. 16).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Але відповідач взагалі не приймає ніякої участі у життя дітей, умисно ухиляючись від виконання будь яких батьківських обов`язків по вихованцю, піклуванню та навіть спілкуванню із дітьми. Відповідач жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться розвитком, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, оскільки не приймає участі у житті дітей та взагалі не проявляє жодного інтересу до них.

Вказаний факт стверджений відповідними довідками, а саме:

- довідкою від 05.09.2022 року за № 01-88/194(а.с. 18), що видана Синівської ЗОШІ-ІІІ ступенів у якій зазначено, що ОСОБА_3 навчалася у Синівській ЗОШ І-ІІІ ступенів у початкових класах з 2015 по 2019 рік. За період навчання її батько ОСОБА_2 жодного разу не поцікавився навчанням доньки, не відвідував класних та загальношкільних батьківських зборів, ігнорував дзвінки класовода;

- довідкою від 05.09.2022 року за № 01-13/38 (а.с. 19), що видана Синівським закладом дошкільної освіти "Золота рибка" в якій зазначено, що ОСОБА_2 за час перебування ОСОБА_3 в зазначеному закладі з 01.06.2016 року по 31.05.2019 рік контакту з закладом не підтримував, з вихователями не спілкувався, успішністю дитини не цікавився. Дитину до садочка приводили або мама - ОСОБА_1 , або бабуся чи дідусь по материній лінії;

- довідкою , що видана секретарем Синівської сільської ради Сумської області (а.с. 20) в якій зазначено, що з 2015 по 2019 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_9 проживали у своїє баби - ОСОБА_10 , за адресою - АДРЕСА_1 разом з матір`ю - ОСОБА_1 . За вищевказаний період батько дітей - ОСОБА_2 на території села не з`являвся, не приймав участі у вихованні дітей;

- довідкою від 25.01.2023 за № 24 (а.с. 21) в якій зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у 8-Г класі спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 127 Дарницького району м. Києва. Навчанням та вихованням дитини займається мати, батько ОСОБА_2 життям та навчанням доньки не цікавиться, зв`язку з класним керівником не підтримує;

- довідкою від 25.01.2023 за № 25 (а.с. 22) в якій зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається у 4-Д класі спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 127 Дарницького району м. Києва. Навчанням та вихованням дитини займається мати, батько ОСОБА_2 життям та навчанням доньки не цікавиться, зв`язку з класним керівником не підтримує.

Відповідач не може бути прикладом для наслідування дітей, оскільки веде аморальний та злочинний спосіб життя, зловживає алкоголем та наркотичними засобами, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме 23.06.2018 року у справі № 580/756/18 провадження 1-кп/580/137/18, у справі № 580/1429/19 провадження 1-кп/950/31/21 - 26.04.2021 року, у справі 950/1311/20 провадження 3/950/640/20 - 20.08.2020 року, у справі № 950/1387/20 провадження 3/950/664/20 - 13.07.2021 року. Не теперішній час в провадженні Лебединського, районного суду Сумської обласні є на розгляді ще дві справі відносно протиправних дій відповідача, а саме: справа № 950/126/23 провадження 3/950/186/2/ та справа № 950/49/23 провадження 1-кп/950/86/23.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних результатів обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Телевною Т.І., 08.06.2023 року був здійснений вихід за місцем реєстрації ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 . Встановлено, що на час виходу вдома нікого небуло. Візуально в даному будинку ніхто не проживає, вікна забиті, трава не покашена, про що складений відповідний акт (а.с. 81).

Висновком Дарницької районної Державної адміністрації в м. Києві був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України один із батьків, особа, в сім`ї яке проживає дитина має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в, обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок, душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права Дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом-.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави- учасииці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Тому слід звернути увагу суд на практику ЄСПЛ як джерела права, а саме на рішення «С.С. проти Словенії» (№ 40938/16) де зазначено, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям. Відсутність емпатії - одна із умов позбавлення батьківських прав.

Емпатія (англ, empathy від (грец. patho) - співпереживання) це розуміння відносин, почуттів, психічних станів іншої особи в формі співпереживання. Слово «емпатія» походить від римського «patho», що означає глибоке, сильне, чутливе почуття (відчуття), близьке до страждання. Префікс «ем» означає спрямований (скерований) усередину. Емпатія' може бути розглянута як афективна (емоційна) форма ідентифікації. Якщо при ідентифікації стан іншої людини визначається на основі раціональної інтерпретації, то при емпатії - на основі емоційного співпереживання. Емпатія пов`язана з прийняттям іншої людини такою, якою вона с. Її також називають емоційним резонансом на переживання іншої людини. Емпатія базується на почуттях, а не залежить від інтелектуальних здібностей.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на`осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків да дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про Фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житт, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не заявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хаігг проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. „

Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статей 7, 155 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про позбавлення батьківських крав щодо дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують «найкращі інтереси итини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення, батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновного розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитйна, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Судом встановлено, що відповідач з дітьми не проживаює, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, про їх здоров`я, не цікавиться їх проблемами, навчанням, не спілкується з дітьми взагалі, не забезпечуює їх харчуванням та одягом, веде антигромадський спосіб життя, неодноразово притягувся до адміністративної відповідальності та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень. Діти живуть з матір`ю та вітчимом, якого вважають своїми батьком. Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконанням своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналогічні положення містяться у ст. ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнової о права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самих дітей.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України, керуючись ст.ст. 2, 19, 85, 141, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд, - ; .

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольни в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Роман БАКЛАНОВ