Справа № 456/3976/23
Провадження № 2/456/1022/2023
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у майні,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): представник позивача адвокат Діонісьєв І.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати об`єктом спільної часткової власності земельну ділянку площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши 83/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 1952 року народження яка є матір`ю позивача. 24 лютого 2022 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О.С. було заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_4 . На підставі поданих позивачкою документів приватним нотаріусом було встановлено, що померлій ОСОБА_4 , зокрема, належало нерухоме майно: 17/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0748 га., кадастровий номер :01:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У листі № 29/02-14 від 13.04.2022, який адресовано позивачці та її батьку приватний нотаріус в рамках вчинення нотаріальних дій по спадковій справі щодо майна померлої ОСОБА_4 зазначив, що частка померлої на земельну ділянку на момент її смерті визначена не була. У зв`язку із даним фактом нотаріус, відповідно до вимог законодавства, не має можливості видати заявникам свідоцтво про право на спадщину на належну їм частку земельної ділянки.Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 525597, співвласниками зазначеної земельної ділянки є також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки має вирішуватися в суді.Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19. Відтак, дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом звернення заявниці з позовною заявою до суду про визначення розміру частки на земельну ділянку отриману в порядку спадкування по місцю знаходження земельної ділянки (у відповідності до ч.1 ст.30 ЦПК України ). В зв`язку з наведеним, позивач позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, тому змушена звертатись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі на адресу суду не подала.

Представник позивача - адвокат Діонісьєв І.М. в судове засідання не з`явився, однак 17.10.2023 подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Позиція відповідачів: відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак 15.09.2023 на адресу суду подала заяву, в якій зазначила, що вона повному обсязі визнає позов і не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , розгляд справи просить провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 15.09.2023 подав до суду заяву, в якій зазначив, що він в повному обсязі визнає позов і не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , розгляд справи просить провести у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішенняу справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 08.07.2019, виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1192 /а.с. 6/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 16.01.2007, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 /а.с.7/.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Матвійчук О.С. від 13.04.2022 вих. №29/02-14, наданої ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , на підставі наданих спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 та спадкоємцем за законом ОСОБА_5 документів встановлено, що земельна ділянка площею 0,0748 га кадастровий номер :01:003:0061, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності, в тому числі і померлій ОСОБА_4 і її частка в праві власності на вказану земельну ділянку на момент смерті не була визначена, що в свою чергу не дає можливості видати спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , відповідних свідоцтв про право на спадщину на належну їм частку в праві власності на вищевказану земельну ділянку /а.с.8/.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №525597, співвласниками земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 /а.с.9/.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35740848 від 31.03.2015, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 17/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2022, зареєстрованого в реєстрі за №248, виданого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Матвійчук О.С., ОСОБА_1 в порядку спадкування належить 17/100 часток у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Нормами частини 1, частини 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як слідує із статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до положень частини 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно статті 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 16.01.2007, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якої входять, зокрема, належні їй на праві власності 17/100 часток житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №525597, земельна ділянка площею 0,0748 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за кадастровим номером :01:003:0061, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності також належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які є відповідачами по справі.

Як встановлено судом, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.02.2022 на 17/100 часток в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0748 га,цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за кадастровим номером :01:003:0061, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено, оскільки належна померлій ОСОБА_4 частка в праві власності на вказану земельну ділянку на момент смерті не була визначена.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення. У разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачами та враховуючи, що частки у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку не визначалися, а іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, з метою забезпечення належної реалізації права власності позивача у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити, визнати земельну ділянку площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної часткової власності, за ОСОБА_1 визнати право власності на 17/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши 83/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 141, 258, 259, 354 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати об`єктом спільної часткової власності земельну ділянку площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши 83/100 земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер :01:003:0061 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Діонісьєв Ігор Миколайович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення

виготовлено 27.10.2023

Головуючий суддя В. Л. Бучківська