Провадження № 2-о/202/209/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд у м. Дніпропетровську в складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення юридичного факту проживання разом з чоловіком на день його смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був військовим пенсіонером. ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. Вони до дня його смерті проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 , але її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою Після його смерті залишилась нарахована але ж недоотримана ним пенсія, яка згідно листа ПФУ не може бути включена в склад спадщини і може бути отримана лише членами сім`ї померлого пенсіонера, які проживали з ним на момент смерті. Встановлення факту сумісного проживання необхідно їй для отримання цих коштів як члену сім`ї померлого пенсіонера. Тому просить задовольнити заяву та встановити факт спільного проживання з чоловіком ОСОБА_2 ,19.05.1925 року

Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, однак надані заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть №736 від 07.03.2022 року складений Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харьків)( а.с.8)

Заявниця перебувала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2021 року. Актовий запис про шлюб №867 від 14.12.2021 року , складений Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харьків), що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ( а.с.7)

Відповідно до довідки комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради від 24.03.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала сумісно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 по день його смерті 04. 03.2022 року ( а.с.10)

Відповідно до довідки ГУ ПФУ В Донецькій області ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував пенсію відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Суми пенсії, що підлягали виплаті після його смерті та залишились неодержаними у зв`язку зі смертю , не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї які проживали разом з пенсіонером ( а.с.9)

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до положень ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військо службовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина(чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Виходячи із правової позиції Верховного Суду Касаційного цивільного суду в справі № 484/747/17,провадження № 61-44149св18 від 10.01.2019 року встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що заявниця як член сім`ї проживала разом з чоловіком на момент його смерті.

Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для отримання нею недоодержаної її чоловіком як пенсіонером який отримував пенсію за Законом «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійних виплат.

Іншого способу реалізувати своє право заявниця не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІПН НОМЕР_2 , уродженка с. Дівоче поле Олександрівського району Кіровоградської області) проживала однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30( тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С. І. Доценко