Справа № 362/2448/21
Провадження № 2/362/1245/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складіголовуючого судді Кравченко Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської областів без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.
21.09.2018 р. між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики (грошових коштів).
Згідно п. 2.4 Договору Сторони погодили, що підписання цього Договору Позичальником (Відповідачем) є підтвердженням отримання ним грошових коштів від Позикодавця (Позивача) у розмірі, встановленому пунктом 2.1. цього Договору. Умовами договору, зокрема п. 2.2 та п. 3.1., також визначено, що Позичальник зобов`язаний повернути суму позики, виходячи з розміру еквіваленту суми позики у доларах США, визначеного у пункті 2.1. цього Договору, за курсом продажу долара США AT КБ «ПриватБанк», що склався на дату повернення грошових коштів, до 31 грудня 2018 р. Про це ж саме Відповідачем зазначено у розписці про отримання грошових коштів від 21.09.2018 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 3.2. Договору сума позики підлягає поверненню Позикодавцеві шляхом передання її Позичальником у готівковій формі. Позичальник повідомляє Позикодавця про дату, час та місце повернення позики за два календарних дні до фактичної передачі грошових коштів, зручним для Сторін способом, що забезпечує безсумнівне отримання інформації Позикодавцем.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Судом встановлено, що наявність між сторонами позикових відносин також підтверджується наявною розпискою про отримання грошових коштів від 21.09.2018 р.
Зокрема, із дослідженого судом оригіналу розписки вбачається, отримання Відповідачем грошових коштів від Позивача за вказаним Договором також підтверджується власноручно написаною Відповідачем розпискою про отримання грошових коштів від 21.09.2018. Факт власноручного написання Відповідачем вказаної розписки та факт отримання грошових коштів підтверджується проставленими на розписці підписами свідків.
Окрім того, згідно з п. 4.1. Договору у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі повернення суми позики Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості, що нараховується за перші 10 (десять) та кожні наступні 10 (десять) календарних днів такого несвоєчасного або не в повному обсязі повернення суми позики.
Відповідно, Позивачем нараховано Відповідачу 223715,80 грн. пені.
Таким чином, даний договір позики та оригінал розписки повністю підтверджує, як факт отримання ОСОБА_2 коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти до 31.12.2018 р.
Встановлено, що в строки, які обумовлені в розписці, відповідач грошових коштів позивачу не повернув.
Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду для огляду в судовому засіданні оригінал розписки.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 р. у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність розписки в позивача свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачем.
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Отже, підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є наявність факту порушення боржником грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання ; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.
Статтями 12, 13 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Наданий позивачем розрахунок суми заборгованості та пені за договором відповідачем не оспорюється, є достатнім та зрозумілим.
Позовні вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання в сумі 223715,80 грн. також підлягають задоволенню, оскільки за договором позики відповідач зобов`язався у випадку невиплати боргу у встановлений строк сплатити пеню в розмірі у розмірі 1 % від суми заборгованості, що нараховується за перші 10 (десять) та кожні наступні 10 (десять) календарних днів такого несвоєчасного або не в повному обсязі повернення суми позики (п.4.1.).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 8810,30 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 30 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Кравченко Л.М.