АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року

м. Чернівці

справа № 724/1342/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

секретар Паучек І. І.

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О. Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати судовий наказ Хотинського районного суду від 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23, виданий за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування вимог заяви зазначав, що між ним та стягувачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було зареєстровано 23 червня 2014 року виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 07.

Рішенням Хотинського районного суду від 24 січня 2017 року у цивільній справі № 724/1170/16-ц шлюб між сторонами було розірвано.

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з заявником.

10 липня 2023 року Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заявник вказував, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів не додала до заяви документи, які б підтверджували сам факт існування діючих у відповідності до законодавства України договірних відносин між стягувачем та боржником.

ОСОБА_2 свідомо приховала факти, що 22 листопада 2016 року між сторонами був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

18 травня 2023 року між сторонами був укладений нотаріальний договір щодо здійснення батьківських прав, сплату аліментів та визначення місця проживання дитини.

Отже, ОСОБА_2 свідомо ввела в оману суд, фальсифікуючи та приховуючи наявні законні докази, в тому числі і ті, які підтверджують ту обставину, що дитина ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні заявника та він також змушений сплачувати аліменти згідно з договором та згідно з судовим наказом. Вказані кошти автоматично використовуються ОСОБА_2 на власні потреби, а не на потреби доньки.

Враховуючи викладене вище заявник просив суд визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано судовий наказ Хотинського районного суду від 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23, виданий за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в договорі сторони погодили, що в разі несплати аліментів терміном більше один місяць мати може звернутися до суду, однак враховуючи правову позицію Верховного Суду, стягувач має право звернутися з позовом про стягнення заборгованості по аліментних платежах за договором про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а не з заявою про видачу судового наказу.

Фактично на даний час в ОСОБА_1 існує зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини за судовим наказом, який видано 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23 та за договором від 18 травня 2023 року № 790.

Суд вважав, що існування двох зобов`язань по сплаті аліментів на одну й ту ж саму дитину порушує права заявника ОСОБА_1 .

Крім того допущені помилки при вказівці реквізитів рахунку матері не дало можливості батькові дитини своєчасно виконати свої зобов`язання по сплаті аліментів.

Враховуючи наведене вище, наявні всі підстави визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_2 разом із заявою про видачу судового наказу було подано всі необхідні докази, які підтверджують факт проживання доньки разом із нею та є достатніми для прийняття судом законного та обґрунтованого рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Суд, постановивши оскаржувану ухвалу, вийшов за межі вимог заявника ОСОБА_1 , скасувавши законний судовий наказ у зв`язку із зовсім іншими підставами, аніж тими, які вказував ОСОБА_1 у своїй заяві.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Звернення скаржниці із заявою про видачу судового наказу є неправильним способом захисту її порушених прав.

Він неодноразово просив надати ОСОБА_2 правильний рахунок для сплати аліментів, однак остання ігнорувала такі прохання ОСОБА_1 .

Після постановлення судом оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 сплачувались аліменти на утримання дитини відповідно до укладеного між сторонами договору від 18 травня 2023 року.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

22 листопада 2016 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини серії НВА № 748920, який було завірено нотаріально, договір зареєстровано в реєстрі за № 1090. Згідно з пунктом 1.3 вказаного договору місце проживання дитини ОСОБА_3 батьки визначили разом з батьком.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року у справі № 724/1170/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 23 червня 2014 року у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 07, було розірвано та визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1

18 травня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір щодо здійснення батьківських прав, сплати аліментів та визначення місця проживання дитини серії НСК № 909543, який посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 790.

Згідно з пунктом 1.3 вказаного договору батьки визначили місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Згідно з пунктом 3.2.1. зазначеного договору батько зобов`язався сплачувати аліменти в розмірі 15 % від його доходу до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 20 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». В разі несплати аліментів терміном більше один місяць мати може звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4.3 договору при відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання договору вирішується в судовому порядку.

10 липня 2023 року Хотинським районним судом Чернівецької області у справі № 724/1342/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З акту Ванчиковецької сільської ради Костичанівського старостинецького округу №2 Чернівецького району Чернівецької області від 24 березня 2023 року № 63 вбачається, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації разом з донькою ОСОБА_3 , яка перебуває на її утримані, в службовій квартирі.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

За положеннями статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, останній, обгрунтовуючи наявність підстав для її задоволення, посилався на те, що стягувач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів, не додала до заяви документи, які б підтверджували сам факт існування діючих у відповідності до законодавства України договірних відносин між стягувачем та боржником.

ОСОБА_2 свідомо приховала факти, що 22 листопада 2016 року між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

18 травня 2023 року між сторонами був укладений нотаріальний договір щодо здійснення батьківських прав, сплату аліментів та визначення місця проживання дитини.

Отже, ОСОБА_2 свідомо ввела в оману суд, фальсифікуючи та приховуючи наявні законні докази, в тому числі і ті, які підтверджують ту обставину, що дитина ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні заявника та він також змушений сплачувати аліменти згідно договору та згідно судового наказу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Хотинського районного суду від 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23, виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню, судом обґрунтовано такий свій висновок тим, що стягувач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментних платежах за договором про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а не з заявою про видачу судового наказу.

Також судом констатовано той факт, що фактично на даний час в ОСОБА_1 існує зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини за судовим наказом, який видано 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23 та за договором від 18 травня 2023 року № 790.

Суд вважав, що існування двох зобов`язань по сплаті аліментів на одну й ту ж саму дитину порушує права заявника ОСОБА_1 .

Крім того допущені помилки при вказівці реквізитів рахунку матері не дало можливості батькові дитини своєчасно виконати свої зобов`язання по сплаті аліментів.

Однак як вказані ОСОБА_1 у його заяві, так і судом першої інстанції у своїй ухвалі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є підставами, передбаченими наведеними вище нормами права, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а фактично по своїй суті є підставами для оскарження самого судового наказу про стягнення аліментів.

При цьому помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що наявність судового наказу від 10 липня 2023 року у справі № 724/1342/23 та договору від 18 травня 2023 року № 790 призвело до подвійного стягнення з ОСОБА_1 аліментів на одну й ту ж саму дитину.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

В абзаці 4 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі.

Частиною другою статті 189 СК України встановлено, що у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду. Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист.

Отже, наведеними вище норми права прямо передбачено, що у разі, якщо боржником не сплачуються аліменти за договором, укладеним між батьками, тобто не виконуються договірні зобов`язання, стягувач має право звернутися із заявою до нотаріуса з метою видачі останнім виконавчого листа про стягнення аліментів або до суду.

Заявниця ОСОБА_2 в своїй заяві про видачу судом судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 чітко обґрунтовувала наявність підстав для видачі такого судового наказу тим, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів за договором від 18 травня 2023 року.

Отже, у даному випадку подвійне стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 відсутнє.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 456/1826/16.

Також є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що стягувач ОСОБА_2 має право звернутися з позовом про стягнення заборгованості по аліментних платежах за договором про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а не з заявою про видачу судового наказу.

Пунктом 4 частиною 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судом може бути видано судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу відповідає зазначеним вище вимогам статті ЦПК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та розглянув таку заяву.

Необґрунтованим є також посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на помилкове зазначення у договорі від 18 травня 2023 року реквізитів рахунку ОСОБА_2 , оскільки така обставина у відповідності до вимог закону не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст.367,368,374, 376,381,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 жовтня 2023 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА