П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Київ

Справа № 939/931/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/11348/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Унятицького Д.Є. 30 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В

У провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2023 року зупинено провадження у справі до 30 вересня 2023 року, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення (а.с.32).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі. В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги позивач зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги його категоричне заперечення щодо надання строку для примирення, оскільки протягом усього часу, коли він не проживав з відповідачем, тобто протягом більше ніж півроку, відповідачем не вживалося жодних заходів щодо примирення між подружжям. При цьому, зауважує, що оскільки поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, суд першої інстанції при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства повинен був застосувати положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб, а також заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

За вказаних обставин, позивач вважає, що висловлена ним у позовній заяві категорична незгода на примирення була безпідставно неврахована судом першої інстанції, а ухвала про зупинення провадження суперечить вимогам ст. 24 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 20 червня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через відсутність взаєморозуміння спільне життя у сторін не склалося, вони не проживають разом, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільне господарство. За вказаних обставин, позивач просив суд не надавати сторонам строк для примирення та розірвати укладений між ними шлюб.

Заперечуючи щодо розірвання шлюбу, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву та заяву про надання строку на примирення тривалістю шість місяців. В обґрунтування наявності підстав для надання строку на примирення, відповідач посилалась на те, що наразі їх сім`я переживає надскладний період, однак вона переконана, що почуття одне до одного не втрачені, а непорозуміння, які між ними виникнули, є тимчасовими. Вказувала, що відносини між подружжям стали напруженими через вимушену розлуку, оскільки вона, втікаючи з окупованих російськими військами смт. Немішаєве та м. Бучі та рятуючи життя дітей, виїхала з ними за кордон, а коли повернулася за місцем їх проживання - позивач був призваний на військову службу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував вищевказані пояснення відповідача, та, зважаючи та тривалий термін перебування сторін у шлюбі, надав останнім строк для примирення до 30 вересня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з наведених норм процесуального права, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду. Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов'язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Враховуючи наведені обставини справи та положення законодавства, а саме обставини заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, наявність у подружжя двох неповнолітніх дітей, причини, зазначені в позовній заяві позивачем у позові, які не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю 4 місяці та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, що є обов'язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, не є втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін. Тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення строку на примирення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук