27.10.2023 Справа № 363/4987/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Петрова Б.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як на повнолітню дитину, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є донькою відповідача, проте з листопада 2019 року проживає разом із батьком ОСОБА_3 , на утриманні якого вона перебуває. Позивач прийнята на навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026 до Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, спеціальність 014.021 середня освіта (мова і література (англійська)) за ступенем бакалавра (денна форма навчання) на комерційних засадах. На сьогодні, позивача матеріально повністю забезпечує її батько, який сплачує грошові кошти за навчання та надає грошові кошти на інші її потреби та витрати. Один рік навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського коштує 21 000,00 гривень. Відповідач, яка є мамою позивача, проживає окремо, будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання позивача не надає, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язана це робити. Оскільки, батько позивача не в змозі самостійно її утримувати, вона звернулася до суду про стягнення аліментів на навчання з матері, яка має можливість надавати грошову допомогу на її утримання.

Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України.

Після виконання вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 12:00 27 жовтня 2023 року.

17 жовтня 2023 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, зазначивши про часткове визнання позову та додавши відзив на позовну заяву з додатками.

Відповідач частково визнаючи позов, у відзиві зазначає, що вона згодна допомагати доньки у період її навчання, але тільки у твердий грошовій сумі та в розмірі 1000 гривен щомісячно, а не у частці від заробітку, як це прохає позивач, посилаючись на складні обставини та важке матеріальне становище, оскільки на її утримання знаходиться малолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона піклується та допомагаю матеріально своїй матері-пенсіонерці ОСОБА_5 , яка отримує мізерну пенсію, та через свій вік страждає цілою низкою захворювань, а також те, що сама відповідач навчається на першому курсі заочної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державного університету» (термін закінчення навчання 28 лютого 2026 року). Також у відзиві зазначено, що відповідач працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП - ОСОБА_6 та має щомісячний заробіток у розмірі 5535 гривен, який вважає незначним, а роботодавець відмовляється займатися перерахуванням аліментів, у разі їх стягнення, та попередила про звільнення. Відповідач також вказує, що позов та копії доданих до нього документів, посвідчено не позивачем, її батьком, без доручення довіреності.

З урахуванням дати отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, відзив подано до суду у встановлений судом строк та він відповідає вимогам статті 178 ЦПК України.

У призначене судове засідання заявилася позивач. Відповідач не з`явилася.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, суд враховує відсутність заперечень у позивача, подану відповідачем заяву про розгляд справи у її відсутності та наявність відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, при цьому, не скориставшись правом подати відповідь на відзив, зазначила, що протягом останніх двох років матір вона не бачила, матеріальної допомоги від неї не отримує. Щодо аргументів, наведених відповідачем у відзиві на позов, зазначила, що у матері дійсно є малолітня дитина, що мати навчається, проте на заочній формі, що дає їй можливість працювати, на відміну від неї, та у її баби, крім відповідачки, є ще діти, які її доглядають та допомагають. Також вказала, що позовну заяву подала до суду самостійно та посвідчила копії документів, доданих до позову, особисто своїм підписом, якого мати не може знати.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Як убачається із матеріалів позовної заяви позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 (батько) та ОСОБА_8 (мати) (а.с. 6).

24 вересня 2023 року батьки позивача розлучилися (а.с. 8).

Після укладення шлюбу ОСОБА_8 (мати позивача) змінила прізвище на « ОСОБА_9 »

(а.с. 7).

ОСОБА_1 (позивач) проживає разом з батьком ОСОБА_3 , що підтверджується Довідкою старости Петрівської сільської ради с. Старі Петрівці, а також, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №566 від 20 листопада 2019 року, Довідкою про місце реєстрації проживання та витягами з реєстру Петрівської територіальної громади

(а.с. 10-14).

Як убачається із Довідки Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського від 27 червня 2023 року №2198, позивач ОСОБА_1 навчається на першому курсі факультету іноземних мов у вказаному навчальному закладі. Спеціальність 014.021 середня освіта (мова і література (англійська)) за ступенем бакалавра (денна форма навчання) на комерційних засадах. Термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня

2026 року (а.с. 15).

Згідно Договору №64/05 від 6 вересня 2022 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця, укладеного між Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського державної форми власності та ОСОБА_3 для здобуття вищої освіти ОСОБА_1 , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 84000,00 гривень. Вартість платної освітньої послуги за 2022-2023, 2023-2024,

2024-2025 та 2025-2026 навчальні роки становить по 21000,00 гривень за кожний рік навчання (а.с. 16-17).

Згідно Договору про навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського №64/05 від 06 вересня 2023 року, ОСОБА_1 зараховано на навчання на 1 курс (а.с. 18).

Вказані вище Договори укладено з навчальним закладом батьком позивача

ОСОБА_3 .

Як убачається із доказів, долучених до відзиву, відповідач перебуває у шлюбі та має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, відповідач має маму-пенсіонерку, яка проживає окремо та отримує пенсію. Відповідач працює та отримує дохід, а також навчається на 1-му курсі заочної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державного університету» (м. Конотоп) на місцях державного замовлення. Дата вступу 01.09.2022, термін закінчення навчання 28.02.2026 (а.с. 38-51).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності з положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня

2019 року (справа №346/103/17-ц).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцятитрирічного віку.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Так, згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд установив, що позивач у справі, яка є донькою відповідача та є повнолітньою ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не досягла 23 років і є такою, що продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, скористалася правом звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє навчання у частці з відповідача, яка може надавати таку матеріальну допомогу.

Як встановлено із наданих позивачем доказів, остання проживає з батьком, на утриманні якого вона перебуває та він, в її інтересах уклав договори з навчальним закладом, та, сплативши за навчання, що було умовою у подальшому укладання договору про зарахування доньки до навчального закладу, доньку було зараховано на 1-й курс навчання, який є платним, у зв`язку з чим, позивач потребує матеріальної допомоги також від матері.

За встановлених обставин справи, визначаючи розмір аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд враховує, що відповідач на даний час має чоловіка та малолітнього сина, який перебуває на їх утриманні, відповідач працевлаштована і отримує дохід, а тому вона в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від матері.

Переконливих доказів наявності складних обставин та важкого матеріального становищаабо інших обставин, в зв`язку з якими законодавець пов`язує звільнення відповідача від утримання повнолітнього дитини, відповідачем не надано та судом не встановлено. При цьому, відповідачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх докази на підтвердження наявності у неї обов`язку утримувати мати-пенсіонерку, яка, в свою чергу, отримує пенсію у встановленому законом розмірі, відсутні будь-які докази понесених відповідачем витрат у зв`язку із своїм навчанням, у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи відповідача, викладені у відзиві.

Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне, з урахуванням встановлених судом обставин, зокрема наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, та наданих сторонами доказів, визначити менший розмір аліментів, ніж заявлено у позові, а саме у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення позивачем навчання.

Відповідно статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 11 вересня 2023 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтями 198-201 СК України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-89, 141, 247, 259, 263265, 268, 274279, 354,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у зв`язку із навчанням у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 11 вересня 2023 року і до закінчення навчання, тобто до 30 вересня 2026 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , дата видачі 16.09.2014, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач